המקום הקדוש
מדריך למנחה

תקציר:
הקדושה אינה עובדה מדעית הניתנת להוכחה, אבל היא חלק מהקיום האנושי, לא רק הדתי.
בחברה דתית ישנה מערכת סמלים וטקסים שמגדירה את התחום הקדוש ומבדילה אותו מן החול. בין השאר, ישנם גם מקומות המתוארים כ'קדושים'.
בדף לימוד זה נבחן את המושג 'מקום קדוש', נברר מה הופך אותו לכזה ובמה הוא מחייב את האדם.

נדמה שגם בחברה שאינה דתית ישנו תחום קדוש, ומקומות שונים נחשבים בעיניה כ'קדושים', גם אם לא באופן דתי ומפורש, למשל אתרי הנצחה, מקומות תרבות ועוד.
נברר מהו 'המקום הקדוש' החילוני ונשאל גם לגביו מדוע הוא נחשב לכזה ובמה הוא מחייב את האדם.

דף מקורות זה עוסק בנושא 'מקום קדוש'.  
תפיסה דתית של מקום פיזי מייחסת פעמים רבות קדושה למקומות שונים מסיבות שונות. לדוגמה: ירושלים עיר הקודש; ארץ ישראל ארץ הקודש; וקברו של רבי נחמן באוקראינה הנחשב בעיני רבים כמקום קדוש.
נדמה שגם תפיסות חילוניות מייחסות לא פעם קדושה למקומות פיזיים, אף שהקדושה נקשרת במהותה לעמדה דתית. רבים מאתנו מייחסים קדושה להר הרצל, למקומות תרבותיים כמו אולם קונצרט, ואולי אף למגרש הכדורגל.

בדף זה ננסה לבחון מהו 'מקום קדוש', במה הוא מחייב את האדם ובאיזה אופן הוא נבדל ממקום שאינו קדוש. נבדוק שאלות אלה הן ביחס לתפיסה הדתית הן ביחס לתפיסה חילונית. הלימוד מתאים לכל השנה ובמיוחד לחג החנוכה, שדרכו ניתן לשאול על חשיבות מקום בית המקדש ולרעיון של מקום קדוש כמרכז לאומי.

מבנה דף הלימוד:
1.	מהו מקום קדוש? – דיון בקבוצות ולימוד של הגדרת מושג הקדושה.
2.	מהם מאפייני המקום הקדוש ובמה הוא מחייב את האדם? – עיון בתיאור מעמד הסנה בתורה.
3.	בית המקדש כמקום קדוש.
4.	בית קברות – האם הוא קדוש או טמא?
5.	סיום במליאה - קדושה חילונית.

מהו מקום קדוש?
נקודות לדיון פתיחה 
בחרו מקום בעל משמעות עבורכם. האם לדעתכם זהו מקום קדוש? 
האם חוויתם בעבר חוויה כלשהי של קדושה? מה אפיין קדושה זו? האם הייתה זו קדושה דתית? מה מאפיין את המקום שבו היא התרחשה? האם לדעתכם זהו מקום קדוש? 
האם לדעתכם ישנם מקומות קדושים יותר ממקומות אחרים? מה מאפיין אותם?
נסו להגדיר מהו לדעתכם מקום קדוש.

1.	הגדרה למילה 'קדושה', לקסיקון המקרא
המשמעות של השורש קד"ש היא: להבדיל, להבחין, להפריד. מקור הקדוּשה באלוהים, וכל מה שמיוחד לאלוהים או לעבודת האל הוא "קדוֹש". הקדושה היא תכונה שנמצאת בחפצים, במקומות, בזמנים ובדמויות מסוימות.
כל מה שמחוץ לתחום הקדושה הוא "חוֹל". ביטול הקודש או פגיעה בו נקראים "חילוּל הקודש", ונחשבים לחטא חמור. עם ישראל, ירושלים, והארץ כולה נחשבים קדושים - כי ה' בחר בהם. כלומר, הקדושה מבטאת את יחסו המיוחד של ה' כלפי עמו וארצו.
נקודות לדיון: האם לדעתכם כל קדושה קשורה בהכרח לאלוהים? האם מקומות שבעיניכם נראים כקדושים עונים להגדרה זו?

המקום הקדוש – מהם מאפייניו ובמה הוא מחייב את האדם?

2.	הסנה כמקום קדוש במקרא
לאחר שמשה הורג את המצרי (שמות ב, יב) הוא נמלט למדבר. במדבר הוא פוגש את יתרו כהן מדין ורועה את צאנו. במהלך רעיית הצאן נגלה אליו אלוהים מתוך הסנה:
(א) וּמשֶׁה הָיָה רֹעֶה אֶת צֹאן יִתְרוֹ חֹתְנוֹ כֹּהֵן מִדְיָן וַיִּנְהַג אֶת הַצֹּאן אַחַר הַמִּדְבָּר וַיָּבֹא אֶל הַר הָאֱלֹהִים חֹרֵבָה: (ב) וַיֵּרָא מַלְאַךְ ה’ אֵלָיו בְּלַבַּת אֵשׁ מִתּוֹךְ הַסְּנֶה וַיַּרְא וְהִנֵּה הַסְּנֶה בֹּעֵר בָּאֵשׁ וְהַסְּנֶה אֵינֶנּוּ אֻכָּל: (ג) וַיֹּאמֶר משֶׁה אָסֻרָה נָּא וְאֶרְאֶה אֶת הַמַּרְאֶה הַגָּדֹל הַזֶּה מַדּוּעַ לֹא יִבְעַר הַסְּנֶה: (ד) וַיַּרְא ה’ כִּי סָר לִרְאוֹת וַיִּקְרָא אֵלָיו אֱלֹהִים מִתּוֹךְ הַסְּנֶה וַיֹּאמֶר משֶׁה משֶׁה וַיֹּאמֶר הִנֵּנִי: (ה) וַיֹּאמֶר אַל תִּקְרַב הֲלֹם שַׁל נְעָלֶיךָ מֵעַל רַגְלֶיךָ כִּי הַמָּקוֹם אֲשֶׁר אַתָּה עוֹמֵד עָלָיו אַדְמַת קֹדֶשׁ הוּא. 
שמות פרק ג, פסוקים א-ה

נקודות לדיון: מה משמעות הביטוי 'אדמת קודש'? על פי פסוקים אלו, מה מאפיין את המקום הקדוש? מהן דרכי ההתנהגות הראויות במקום קדוש? 

הפסוקים מתארים את המקום כ"אדמת קודש". משה הגיע לשם ללא ידיעה מוקדמת, וזאת בניגוד לעולי רגל העולים למקום הקדוש. המקום הקדוש מעורר אצל משה פליאה: "וַיֹּאמֶר משֶׁה אָסֻרָה נָּא וְאֶרְאֶה אֶת הַמַּרְאֶה הַגָּדֹל הַזֶּה". אחד המאפיינים של המקום הקדוש שהוא ייחודי ושונה במהותו ממקום רגיל, מתרחשות בו תופעות בלתי מוסברות שהופכות אותו לבעל משמעות מיוחדת - במקרה זה, הסנה שאינו אוּכּל.
מאפיין נוסף של המקום הקדוש הוא שיש לו מרכז, וככל שחודרים לתוכו הקדושה מתגברת. משה מתקרב עד למקום שבו אלוהים מצווה עליו לעצור. המקום הקדוש ביותר הוא מוגבל, ואסור לו להגיע אליו, אך הוא מקרין את קדושתו על האזור כולו. 
כך גם היה במתן תורה כאשר העם הוגבל מלגעת בהר, וכך היה בנוי גם המשכן והמקדש, שרמת קדושתו עלתה ככל שהאדם התקרב פנימה, עד למקום קודש הקודשים.
נראה כי יש יחסים פרדוקסליים בין המקום הקדוש ביותר, לבין מה שנבדל ממנו - תופעת הטבע המופלאה מושכת את משה להתקרב אליה, אך כשהוא מתקרב יתר על המידה הוא נדרש לעצור, להשיל נעליו. המקום הקדוש מושך ודוחה, מקרב ומרחיק.
המקום הקדוש מחייב פעמים רבות לנקוט פעולה יוצאת דופן של האדם – חליצת הנעליים של משה, לבוש הכהן הגדול, שימוש במילים מסוימת, שמירה על איסורים שונים.
כמובן שלא כל מקום קדוש הוא מקום של התגלות האל, אולם נראה שלמקום הקדוש יש חשיבות רוחנית הטבועה בו מתוקף היותו קשור לנוכחות אלוהית או לנוכחות של אדם שנחשב קרוב לאלוהים.

3.	בית המקדש כמקום קדוש בעיני חז"ל
תניא: לא יכנס אדם להר הבית לא במקלו שבידו, ולא במנעלו שברגלו, ולא במעות הצרורים לו בסדינו, ובפונדתו [=גופיה] מופשלת לאחוריו, ולא יעשנה קפנדריא [=קיצור דרך], ורקיקה מקל וחומר ממנעל. ומה מנעל שאין בו דרך בזיון אמרה תורה 'של נעליך מעל רגליך', רקיקה שהיא דרך בזיון - לא כל שכן. 
תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף סב, עמוד ב

נקודות לדיון: אילו איסורים מוטלים על הבאים למקום הקדוש? כיצד קשורים איסורים אלו למעמד הסנה? האם גם בתרבות שלנו יש הגבלות על הבאים למקומות מסוימים? האם מכך ניתן להסיק שמדובר במקומות קדושים?

בית המקדש הוא המקום הקדוש המובהק: יש לו מרכז קדוש, קודש הקודשים, וככל שקרבים אליו כך הקדושה גוברת וההיתר להתקרב מוגבל, עד שרק הכהן הגדול יכול להיכנס לקודש הקודשים, ורק ביום הכיפורים. ההתקרבות מחייבת טקסים שונים ושינויי התנהגות – בגדים מיוחדים, טבילה והיטהרות, וכדומה.
דברי התלמוד הבבלי המבוססים על המשנה במסכת ברכות פרק ט', מפרטים את רשימת האיסורים לבאים בשערי המקדש. מטרת האיסורים וההגבלות היא לשמר את הקדושה ולהבדיל בין המקום הקדוש למקום שגרתי ורגיל.
ייתכן שדברים אלו נועדו לעולי הרגל שבאו בהמוניהם לבית המקדש בשלוש הרגלים. ייתכן שמאחורי האיסורים וההגבלות קיים החשש שהעלייה ההמונית לרגל תהפוך למעין פסטיבל שישכיח מלב העולים את המטרה הקדושה שלשמה הגיעו.
נבדוק שוב האם קיים גם מקום קדוש חילוני ואילו איסורים נוהגים בו. גם בתרבות החילונית ישנם מקומות המכריחים אותנו לשנות את התנהגותנו ולנקוט כבוד. אדם לא יבוא לאולם התיאטרון בבגדי עבודה מלוכלכים.

האם קברי צדיקים הם קדושים?
על פי ההלכה היהודית, גופת אדם היא הדבר הטמא ביותר. מתוך כך אנו יכולים לשער שבית הקברות יהיה מוגדר כמקום הטמא ביותר. אולם כידוע לנו, בתי קברות ובעיקר כאלו שקבורים בהם צדיקים ידועים, קיבלו פעמים רבות מעמד של מקום קדוש, כולל טקסי עלייה לרגל, איסורים והגבלות.
בחלק זה של דף הלימוד נברר סוגיה זו – האם בתי קברות בכלל, וקברי צדיקים בפרט, הם מקומות קדושים, ומדוע.

4.	
נוהגין לילך בערב ראש השנה אחר תפלת שחרית לבית הקברות להשתטח על קברי הצדיקים, ונותנים שם צדקה לעניים, ומרבים תחנונים לעורר את הצדיקים הקדושים אשר בארץ המה שימליצו טוב בעדנו ביום הדין. וגם מחמת שהוא מקום קבורת הצדיקים, המקום הוא קדוש וטהור, והתפילה מקובלת שם ביותר בהיותה על אדמת קודש. ויעשה הקדוש ברוך הוא חסד בזכות הצדיקים.
ר' שלמה גנצפריד, קיצור שולחן ערוך, סימן קכח, סעיף יג

נקודות לדיון: על פי ההלכה היהודית, גופת אדם מת היא הדבר הטמא ביותר. מדוע, על פי המקור, בכל זאת מתייחסים לבית הקברות כאל מקום "קדוש וטהור"? מהם המעשים שבית הקברות מחייב את האדם? מה יחסכם האישי לבית קברות ולקברי צדיקים – האם לדעתכם אלו מקומות קדושים? מדוע?

על פי דברים אלו, בית הקברות הוא מקום קדוש וטהור. אולי גופת המת היא טמאה, אך המקום שבו היא טמונה אינו טמא בעצמו, אלא נחשב דווקא לקדוש. נראה שהיחס לקברי הצדיקים אינו קשור לגופתם המתה, אלא לנשמתם שנשארת בקדושתה גם לאחר המוות. על פי תפיסה זו הצדיקים, שבחייהם היו קרובים לאל, עדיין קרובים אליו. העלייה לקבריהם של הצדיקים יש בה משום התקרבות לאל. התקרבות זו, לצד מתן צדקה, תפילות ותחנונים, עשויה לעזור על פי תפיסה זו לאדם המתכונן ליום הכיפורים. 

5.	
... מציינין [=בונים צִיוּן, מבנה קבר] את כל בית הקברות ובונין נפש [=מצבה] על הקבר. והצדיקים אין בונים להם נפש על קברותיהם שדבריהם הם זיכרונם. 
ולא יפנה אדם לבקר הקברות.
רמב"ם, משנה תורה, הלכות אבל, פרק ד'
נקודות לדיון: במה שונה לדעת הרמב"ם קברו של צדיק מקברו של אדם רגיל? האם לדעתו יש חשיבות דתית לקברי צדיקים? מדוע? 
קברו של הרמב"ם מצוי על פי המסורת בטבריה והפך לאתר עלייה לרגל. השוו בין דבריו לתופעה זו. 

בניגוד לדברי ה"קיצור שולחן ערוך", הרמב"ם שולל את פולחן קברי הצדיקים. בפתח דבריו מציין הרמב"ם שיש להקים מצבות ומבנים לנפטרים, אבל דווקא לצדיקים אין צורך בכך משום שחוכמתם והספרים שהם כתבו יהיו מצבתם והנצחתם לדורי דורות. רעיון זה תואם את תפיסתו הרציונלית של הרמב"ם שהתנגד לתפיסות דתיות עממיות.
בחתימת דבריו ממליץ הרמב"ם לאדם שלא לבקר בבית הקברות. הוא אינו מנמק את דבריו אך נראה שמכיוון שהוא אינו רואה ערך מיוחד בבית הקברות, הוא גם לא מוצא טעם להסתובב בו. סביר להניח שתופעה זו שהרמב"ם יצא נגדה הייתה רווחת בזמנו, והתגברה אף היום, כפי שרואים אף במבנה שהוקם סביב קברו בעיר טבריה.

קדושה חילונית
לסיום מומלץ לקרוא את שירה של דליה רביקוביץ, שאינו מדבר במפורש על קדושה, אולם עולה ממנו אווירה של נשגבות הקשורה במקום ('שם').

6.	דליה רביקוביץ – חמדה

חמדה/ דליה רביקוביץ 
שָׁם יָדַעְתִּי חֶמְדָּה שֶׁלֹּא הָיְתָה כָּמוֹהָ,
וְהַזְּמַן הַהוּא הָיָה יוֹם הַשְּׁבִיעִי בְּשַׁבָּת
וְכָל בַּדֵּי אִילָנוֹת הָיוּ מִתְעַצְּמִים לִגְבֹּהַּ.

וְהָאוֹר הֵחֵל מִסָּבִיב שׁוֹטֵף כְּנָהָר לִנְבֹּעַ,
וְגַלְגַּל הָעַיִן אֶת גַּלְגַּל הַחַמָּה חָמַד.
אָז יָדַעְתִּי חֶמְדָּה שֶׁלֹּא הָיְתָה כָּמוֹהָ.

הִזְהִירוּ רָאשֵׁי הַשִּׂיחִים וְהָאוֹר לֹא יָדַע שָׂבֹעַ,
נִתַּךְ בְּגַלֵּי הַנָּהָר וּבְכָל אַדְווֹתָיו נִצַּת,
אַף רֹאשִׁי הָיָה בְּעֵינָיו כְּתַפּוּחַ זָהָב לִבְלֹעַ.

שׁוֹשַׁנֵּי נָהָר צְהֻבּוֹת פָּעֲרוּ אֶת פִּיהֶן לִבְלֹעַ
אֶת אַדְווֹת הַנָּהָר בְּחָפְזָן וְגִבְעוֹל הָעֵשֶׂב הַשָּׁט,
וְאוֹתוֹ הַיּוֹם הָיָה יוֹם הַשְּׁבִיעִי בְּשַׁבָּת
וְכָל בַּדֵּי אִילָנוֹת מִתְעַצְּמִים בִּתְשׁוּקָה לִגְבֹּהַּ
וְאָז יָדַעְתִּי חֶמְדָּה שֶׁלֹּא הָיְתָה כָּמוה.

נקודות לדיון: האם לדעתכם מתאר שיר זה חוויה של קדושה ושל מקום קדוש? מדוע?