בית מדרש אלול

 "הרבה ארבה עצבונך והרונך"
עזר למנחה*
הלימוד נוגע בהיווצרות חיי האדם משני היבטים: חווית ההיריון של האם וקיומו של העובּר ברחם אמו. שני היבטים אלו משתקפים במקרא, במדרש ובשירה העברית. דרך הריונה של רבקה (בראשית כה) ושיריהן של תרצה אתר ונאוה סמל, מתוארת חוויית ההיריון של האם על טווח הרגשות והתחושות שהוא מעורר. המקור בבבלי נידה מתאר את הרבדים הפיזיים, הרגשיים והרוחניים של חיי העובר והתפתחותו, ואילו שירו של בנימין שבילי מתאר בגוף ראשון את חוויית העובר ברחם [לצערנו לא קיבלנו אישור מהוצאת שוקן לפרסום השיר, ומובאת כאן ההפניה אליו]. המשנה באהלות מציגה דילמה אתית המעלה את המתח האפשרי בין חיי העובר לחיי האם. משנה אהלות ובבלי סנהדרין עוסקים בשאלה ממתי נחשב העובר אדם בפני עצמו.

הצעה לפתיחה: 
•	קריאה של המקור 'שלושה שותפים יש באדם' (תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף לא, עמוד א).
סבב אישי על הדברים שהאב, האם והקדוש ברוך מעניקים לוולד – מה קיבלתם מאביכם ומאמכם, ומה מאלהים? 
הצעה: לחלק דף עם המקור מהגמרא ועם 'ראשי הפרקים' מתוכו, שעליו יוכלו המשתתפים להעלות על הכתב את מחשבותיהם. 

מהלך הלימוד*
הלימוד המקובל באלול מורכב מפתיחה, חברותא ואסיף. המבנה פתוח לווריאציות והתאמה חופשית של המנחה.
פתיחה: המנחה מציג את נושא הלימוד ומקשר לקונטקסט (לימוד קודם, אירועי החיים). רצוי לפתוח את הלימוד בקריאה משותפת של אחד המקורות ובשיחה עליו - שאלות, מחשבות ותגובות של המשתתפים. לאחר מכן הכנה לחברותא: הצגת המקורות שבדף הלימוד בליווי רקע רלוונטי (היסטורי, ביוגרפי, ספרותי) ושאלות מנחות. לעתים מוסיפים מתָאבן, לדוגמה: קטע מוזיקלי, סיפור אישי, מדרש תמונה, שיח בזוגות או במעגל על מושג מרכזי בלימוד וכדומה.
חברותא: הקבוצה מתחלקת לחברותות (שניים עד ארבעה משתתפים) שבהן מתאפשרות מעורבות וחוויית לימוד דיאלוגי. מישהו קורא קטע בקול ודנים בו: תחילה מנסים להבין את הפשט, אחר כך אפשר להעלות פרשנויות ולהשוות למקורות אחרים בדף, ואפשר אף להציע נגיעות אישיות וציבוריות במקום שבו 'הטקסט פוגש אותנו', את ערכינו, ניסיוננו ותודעתנו. לעתים נוספת משימה, לדוגמה: כל חברותא צריכה להבין ולהסביר נקודת מבט של דמות אחרת בסיפור או במחלוקת רעיונית.
אסיף: חזרה למעגל המשותף ואיסוף 'פירות הלימוד' של החברותות. לאסיף כל מיני צורות: אפשר לפתוח בשאלה ממקדת של המנחה או להזמין שיחה חופשית של הלומדים, ואפשר להזמין את החברותות לשתף את הקבוצה בדיון משמעותי שהתפתח בהן. לחלופין, אפשר לבקש מהלומדים התייחסות לקטע ספציפי שהם רוצים להקריא ולהגיב עליו (מתוך הזדהות, פרשנות, הסתייגות, תובנה, שאלה, וכדומה). מומלץ שהמנחה יסכם את הלימוד ואת הכיוונים שעלו בו.