גיור שלא לשם שמים?
עיון בשו"ת של הרב ציון מאיר חי עוזיאל
דף למנחה
מבוא: גיור בהלכה היהודית
ההלכה היהודית מגדירה כ'יהודי' רק מי שנולד לאם יהודייה או מי שעבר גיור כהלכה. כדי להתגייר צריך הגר לקבל את האמונה באל אחד, ללמוד הלכות ומנהגים יהודיים ולעבור מבחן, לטבול במקווה, וגברים צריכים לעבור גם ברית מילה. מהם המניעים שהובילו אנשים במהלך הדורות לעבור תהליך קשה זה של כניסה ליהדות? על כך ניתן ללמוד מן המקור הראשון בדף המקורות, הלקוח ממסכת גרים, הקובע כי 'גר צדק' הוא רק מי שמניעיו הם 'לשם שמים' – כלומר, מי שהכיר בלבו באמונה היהודית ורוצה להפוך ליהודי ללא אינטרס נוסף. לכן גיור שנועד לאפשר נישואין ליהודי/ה, או גיור שנובע מתוך פחד – אין לו תוקף הלכתי לפי המשנה. מנגד,  המקור השני בדף המקורות מלמד כי כבר בתלמוד הייתה מחלוקת בסוגיה זו, והיו שהכשירו גיור גם מטעמים אחרים.
הופעת האמנציפציה באירופה במאה התשע-עשרה יצרה מציאות חדשה, של נישואין אזרחיים שאינם תחת חסותה של הכנסייה. במציאות זו גויים יכלו להינשא ליהודים בנישואין אזרחיים, מה שהציב בפני הפוסקים ביתר שאת את השאלה: האם מותר לגייר בן זוג נוכרי כדי שיוכל לשאת יהודייה (ולהפך)? כל פסיקה הלכתית נשאה בחוּבּה מחיר כבד: מחד, פסיקה המתירה גיור לצורך נישואין תפורר את גבולות החברה היהודית ותגרום ליהודים להשתדך ביתר קלות עם גויים, ושורת המתגיירים שלא לשם שמים תורחב. מנגד, פסיקה כזאת יכולה למנוע התבוללות ואיבוד יהודים שבכל זאת נישאו לגויים. הגיור ישיב את המתבולל לחיק היהדות, ואלמלא כן הוא וזרעו אחריו יאבדו לנצח.  
פתיחה: הצגת הנושא והדילמה ההלכתית
התשובה ההלכתית העומדת הפעם במרכז עיוננו היא תשובתו של הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, שהיה הרב הראשי הספרדי של ישראל משנת 1939 ועד פטירתו בשנת 1953. הרב נשאל אם מותר לגייר גוי שהתאהב ביהודייה ורוצה להינשא לה. על אף המחלוקת שראינו בגמרא בנושא זה, הדעה ההלכתית הרווחת היא כי אין לתת תוקף לגיור במקרה זה. 
לימוד קבוצתי: תשובת הרב
בניגוד לדעה המקובלת, מביע הרב עוזיאל עמדה נועזת שלפיה ראוי ונכון לגייר את הגוי שנישא ליהודייה מכמה נימוקים המופיעים בדף המקורות: 
בחלק הראשון קובע הרב, בדומה לדעתו של רב בתלמוד הירושלמי, כי "...אם יש כוונה לשם תועלת יחד עם כוונה לשם שמים, מקבלים אותו. והיינו משום שאנו אומרים שכוונה לשם שמים היא הגוברת והמכרעת והאחרת מתבטלת בפניה". הרב מניח כי ההצטרפות לחיק היהדות תעורר את הגר בסופו של דבר לאהוב אותה ולרצות להשתייך אליה באופן עמוק. נוסף על כך, גם אם המניע לגיור הוא רצון להינשא ליהודי/ה, ההנחה היא כי קיים גם רצון להשתייך ליהדות, וזאת משום שלאורך הדורות העם היהודי ידע סבל ואפליה, וכן משום שהוא מבין את המחויבויות הרבות שלו כיהודי ואת האחריות הגדולה שהוא מקבל על מעשיו, ואם הוא מוכן בכל זאת לקשור עמו את גורלו כנראה שיש לו גם מניע "לשם שמים". טענה זו מומחשת יפה בסיפור "מעשה ר' חייא" שאותו מזכיר הרב עוזיאל בהמשך (אם נותר זמן בקבוצה מומלץ לעיין בסיפור). בסיפור זה מגיע תלמיד חכם אל זונה הנמצאת בקצה השני של העולם, אלא שברגע שהוא רואה את הציצית שהניח בחדרה הוא נזכר באיסור וחוזר בו. בעקבות מעשה זה מחליטה הזונה לזנוח את עברה, לחפש את אותו אדם ולהתגייר. 
בחלק השני מעלה הרב עוזיאל את השיקול של הצאצאים שיאבדו לנצח אם הילדים המשותפים של היהודייה והגוי ייטמעו בגויים לאחר שיידחו מן היהדות. הרב מציע שאולי ראוי דווקא לתת ליהודי הזה 'לאכול את מה שהוא בישל'- הוא התחתן עם גויה, אז שישלם את המחיר על כך. ואולם, במקרים כגון אלה יש לדאוג קודם כול להשיב את האישה היהודייה לחיק היהדות. דעה זו מבוססת על פסיקת הרמב"ם, אשר התיר לאדם שהתרועע עם שפחתו להינשא לה, למרות האיסור במשנה, וזאת מחמת "תקנת השבים", עיקרון במשפט העברי, שנועד להקל על עבריין המעוניין לשוב בו מדרכו הרעה. כך גם במקרה הזה יש לדאוג ליהודייה שתוכל לשוב ליהדותה ולכן להתיר את גיור הגוי. 
בתשובת הרב עולים כמה עקרונות חשובים בפסיקת הלכה: 
א. מוטב שיאכל רוטב ולא שומן עצמו - לעתים עדיף שאדם יעבור על האיסור הקל (למשל לשאת שפחה לאישה, לגייר גוי ממניעים אישיים), ולא לגרום לחטא חמור יותר (לשכב עם שפחה/ עם גוי).
ב. עת לעשות לה' הפרו תורתך - עיקרון הלכתי המבוסס על פסוק מתהלים קי"ט, ולפיו לעתים החיים מכתיבים מציאות מיוחדת במינה, שבה מותר ואף רצוי להפר "חוקים דתיים" כדי לעשות למען ה'.
ג. הלעיטהו לרשע וימות - לא גורמים לרשע לעבור עברות נוספות שיכשילו אותו.
סיכום: אפשר גם אחרת?
בניגוד לפסיקת הרב עוזיאל, הרב משה פיינשטיין, מנהיג האורתודוקסיה בארצות הברית במחצית השנייה של המאה העשרים, סבר כי אין לקבל גרים המבקשים להינשא ליהודי/ה, ואף אם מקבלים אותם, הרי זה רק על תנאי שהם הולכים בדרכי היהדות.  
מה המקור להבדלי הגישות בין הרב עוזיאל לרב פיינשטיין? יש הטוענים כי הוא נובע מהסביבה השונה בתוכה פעל אחד מהם. הרב פיינשטיין חי בארצות הברית וראה עצמו כשומר הקהילה היהודית מפני התבוללות, ולכן החמיר עם היהודים כדי למנוע את טמיעתם בחברה הסובבת. לעומתו הרב עוזיאל שכיהן כרב בישראל, שלא סבלה מבעיית התבוללות, לא חשש מפריצת הגבולות והעדיף להקל במקרה זה כדי לא לאבד את האישה היהודייה ואת ילדיה, גם במחיר שהבעל הגר לא ישמור בהמשך תורה ומצוות.
נוסף על כך, השו"ת ממחיש את המפגש המתמיד בין ההלכה הנוקשה לבין החיים המורכבים, ואת דרך התמודדותו של הרב עוזיאל עם מפגש זה. הרב עוזיאל עושה שימוש אמיץ וחדשני בכלים ההלכתיים של המסורת היהודית כדי לפסוק פסיקה התואמת את צורכי הזמן והמקום, ובוחנת שיקולים של מחיר מול מחיר ללא מורא. דבר זה נובע ממסורת הפסיקה של חכמי ארצות האסלאם, המאופיינת בגמישות הלכתית ובראייה מורכבת של המציאות.