שיעור בנושא: "דת, חופש וחופש-מדת"

דף עזר למנחה

הערה: ההצעות וההנחיות בדף זה מנוסחות לרוב בלשון נקבה. הן מתייחסות לכל המינים והמגדרים.

תקציר
שיעור על חילוניות ודת.  מטרת השיעור היא הכרות עם תפישת העולם החילונית ובחינת הטענה של חילונים רבים שבדת יש כבלים ובחילוניות יש חופש. 

תגיות
אמונה, אלוהים, דת, חילוניות, חופש, דטרמיניזם, ישעיהו ליבוביץ', מנחם בן, דן מלר, 

רציונאל 
השיעור הוא חלק מסדרה העוסקת באמונה, כפירה וקדושה ומנסה לשבור/לשכלל את ההבחנות והדיכוטומיות שבין דתי, חילוני, כופר, מאמין, ועוד. האם דת מהווה סוג של כבלים? האם האדם החילוני חופשי יותר מהחילוני? השיעור הנוכחי מתחיל מהמקום שבו הצעתי לסיים את השיעור הקודם בסדרה (לדף הקודם לחצו כאן), בתיאור התלמודי של כפיית התורה על בני ישראל "הר כגיגית". 

מהלך הלימוד
1)	פתיחה. 

2)	לימוד משותף במליאה: הר כגיגית – נעשה ונשמע
הסבר ושאלות פתיחה של המנחה: כידוע, בני ישראל קיבלו את התורה ללא עוררין – "נעשה ונשמע" והתלמוד מלמד אותנו שלמעשה התורה נכפתה עליהם "הר כגיגית" ולא היתה להם ברירה אלא לקבלה. כיצד אפשר לטעון שהתורה כולה היא אילוץ? כיצד אפשר להאשים אדם שאינו מבצע את דבר התורה אם מניחים שהתורה נכפתה עליו?  כאשר פרשנים שונים מתייחסים לביטויים הללו, חלקם רואים בביטויים סוד בלתי מובן ("מי גילה לבני רז זה שמלאכי השרת משתמשין בו") וחלקם מנסים להתחמק מהבנה פשוטה של הטקסט ולהראות שלמרות הכל היה כאן חופש בחירה: על פי רב אחא בר יעקב, זוהי תפארת לאלוהים שמשאיר פרצה חוקית למי שנאלץ לעבור על התורה; על פי רבא, אף שתחילה קיבלו את התורה מאונס, בימי אסתר הם קיבלו אותה מבחירה, ככתוב במגילה.

-	האם דת יכולה להתקיים על ידי כפיה?
-	האם בכל דת יש לדעתכם אלמנט של כפיה?
-	האם חילוניות (ההפך מדת?) היא השקפת עולם הבנויה על חירות? 

3)	מתחלקים לחברותות. לומדים את הטקסטים ועונים על השאלות. 

4)	אסיף. מבקשים מכל חברותא להביא לקבוצה רעיון אחד מעניין שעלה בחברותא. כדאי למקד את הדיון כאן באחד הטקסטים שעניינו את המשתתפות במיוחד ולשאול שוב בפורום המליאה את השאלות המצורפות אליו. 

5)	סיכום. קוראים יחד את שירו של רבי יהודה הלוי "עבדי זמן". ריה"ל מבטא בצורה פיוטית את האמירה הפילוסופית שראינו אצל ליבוביץ', לא זו בלבד שהדת איננה בהכרח כבלים, אלא בעיני הוגים מסוימים היא אפילו הדרך היחידה להשתחרר. דומה שהתנועות הניו-אייג'יות של רוחניות חדשה בימינו משקפות רעיון דומה. האדם המודרני הוא עבד של הזמן ורק על ידי התחברות והתחייבות לרעיונות דתיים אפשר להשתחרר מעריצות זו של המודרנה. מדהים לראות שעבדות זמן שכזו הופיעה כבר אצל רבי יהודה הלוי, למרות שככל הנראה הוא לא התכוון למרוץ החיים המודרני כשכתב את הדברים במאה ה-11.