Frederik Svindland

Kaja 2000

Frederik Svindland

Kaja 2000

Spoiler alert

Nå begynner den brae tida, den beste tida, tida når ting ordner seg og jeg begynner å leve, jeg har holdt pusten i snart tre år, er helt blå, som kjeften til Halvor og Alvarez, alle de reseptbelagte orda som renner ut av de, samme skada opplegget hver dag, samme friskmelding som aldri hjelper, og du veit jeg er Gargamel på det blå greine, them shits gotta go. Og nå er det slutt, jeg har blitt utvist fra Heistad ungdomsskole, ikke no mer Halvor på meg, ikke no mer Arvid med sjuke planer (karen er uansett dævv, selvmord Skien kretsfengsel), snakkas til alle tullinger som hopper fra brett til brett som Super Mario, som bruker 12’er-nål til makka og 50-nål til bol, søplecocktailen der svir i stykker huet på folk totalt. Endelig skal jeg vokse i riktig retning. Jeg er snart seksten, og det er først nå ungdomstida mi starter. Verden bretter seg ut som en hagestol og alt blir chill, jeg begynner på Kjølnes, og jeg elsker når livet overrasker, for jeg møter de majonesene som går der, tenker først de er kjedeligere enn en hylle med ringpermer, men de viser seg å være så stand up guys, for Alvarez havner jo i trøbbel som vanlig, og jeg gjør det jeg kan for å baile ut gutten, men det er ikke nok, han skylder spenn til folk du ikke vil skylde spenn, og når han ikke payer begynner dem å fucke med faren hans, og du veit jeg har mæd love for Gustavo, snilleste pappan ever, aldri gjort noe galt i sitt liv, men de fittene punkterer dekka på Mazdaen hans, og det er bare det første, etterpå gjør dem masse andre ting, og hvem kommer og redder dagen? Majonesene. Så du skal ikke undervurdere noen, jeg sier til deg. Pluss de gutta lærer meg masse fete greier, om rap og graffiti, og jeg kan litt om det allerede, men ikke så mye som jeg trudde, for de folka her er certified, og jeg er mer sånn kar som pusser opp badet ditt uten lisens. Hvert fall Seb, han er så official du veit ikke, kan alt som er å vite om hiphop, han starta hele undergrunnsgreine i Porsgrunn, og fikk til store ting, men han har kreft stakkar, og det går ikke så bra, fuck. Men det som er bra da, jeg har ikke sagt det, Kaja 2000 går på Kjølnes! Mann, jeg føler hu så mye. Men jeg veit ikke enda at hu skal knulle livet mitt totalt.

Intervju

Så jeg sitter der da, og det er meg og hun rektoren ikke sant, hu med det wacke håret, skal liksom være mørkt selv om hu er gammal, men i lyset du ser det er lilla, pluss hun høye inspektøren som hater kids for kidsa hata hu da hu var kid eller no, og dem bare, hvem kjenner du her på Kjølnes da, og jeg bare, veit ikke, Stian Wold, jeg kjenner han, og Alvarez, han begynte her i høst. Og de ser på hverandre, og blodord, det blikket, det sier alt, de bare, gzus, en sånn til? Skal vi la enda en sånn gå her? Men så er det jo bare for et halvt år ikke sant, vinter til sommer, det går fort, selv om de månedene der har bly i beina, kaldt, mørk, vått, tar aldri slutt, og så blir det endelig lysere, men fortsatt kaldt, og folk sier sånn mars er første vårmåned og sånn, det er straight up bull, for i fjor det var snø på b-dayen til Alvarez og han har bursdag 28. april. Men uansett da, de rektorfolka tenker sikkert sånn, jaja, hvor mye dritt kan han gjøre på et halvår liksom, det går sikkert bra, så jeg får lov til å begynne der, og jeg er happy som Metkel Betew.

Etterpå går jeg rundt innpå skolen der, og jeg kødder ikke, jeg føler meg som en superstjerne, truth, overalt veit folka hvem jeg er, jeg ser det på trynet dems, måten dem blikker meg på, dem bare, oi, der er han liksom, for du veit i Porsgrunn alle bydelene har noen folk med navn, og det her er ekte snakk asså, jeg fakker ikke nå, nærmeste du kommer kjendisstatus i Porsgrunn er om du har et navn i gata. På Grønli er det Suttegutten og Fernando, på Herøya Chavez og de folka der, i Brevik Jarle osv, og på Brattås og Heistad var det jo vårs. Pluss jeg går jo med Jo-Jo og Mahad nå, og hvem har ikke hørt om de liksom. Så jeg går rundt på skolen der og føler meg sjæl, helt rå kar liksom, pluss jeg dater sånn halvveis hu deiligste dama på skolen, det er ikke kødd engang, Kaja 2000, alle sikler på hu. Jenta der har vært sammen med Suttegutten før, men det er slutt nå for karen er jo loka.

For de som ikke husker Suttegutten: Koladealer fra Grønli, pengekar, fancy kar, kjekk kar, men ja, klin gæren og heter egentlig Daniel.

Mest går jeg med Alvarez egentlig, er ikke så interessert i de nye folka på skolen enda, de er majoneser, sivile, gjør lekser og sånn, du veit, truser. Alvarez er straight G, karen der veit en ting og to om gata, om 2Pac, om brorskap, men han går fortsatt en del med Halvor og de, og det er ikke favoritten min. De henger ikke like mye som før kanskje, men Alvarez tar bussen til Brattås flere ganger i uka for å få på og knaske hypperær. Så når jeg ikke får tak i han går jeg med Mahad og de, for Alvarez er kanskje G, men Mahad er O.G., no joke, to gønnere i skapet på badet, khat for days, alt mulig, gutten der er official.

Men mest digger jeg Jo-Jo, han er Guds favoritt, tar ikke dritt fra noen, ikke Mahad engang, eller jo, kanskje litt Mahad faktisk, han og Mahad er bestekompiser og du veit åssen det er, de som står nærmest får alltid de hardeste smellene, men Jo-Jo er ikke no sucker, det sier jeg til deg, karen retter ut folk som en kiropraktor. Men greia er at Jo-Jo også er helt umulig, han har bra hjerte på riktig sted og alt det der, men karen rister folk nesten daglig, herjer i byen, helt kaos kid, butikkeierne hater han, vekterne også, alle som ikke kjenner han egentlig, han er bare trøbbel, snuten er hjemme hos mora hans hele tida, og hu er så mæd lei nå, du veit ikke, truer med å sende gutten tilbake til Somalia og sånn.

Ellers, hjemme, samme gamle, pappa drekker, mamma griner, er ikke så mye hjemme egentlig. Pæretreet i hagen vår har knekt i to, du ser det når du kommer inn i gården, det står der og er delt på midten og sier, her inne er det bare kaos. Pappa sa han skulle fjerne det, men det var i fjor, og når mamma sa det til han ble han pissed og ropte, er det bare jeg som skal gjøre ting her, se på den oppvaska der, se oppi kummen, se på de tallerkenene, når skal du gjøre noe? Mamma ble lei seg, men det var visst ikke nok, for etterpå kom han opp på rommet mitt og sa, håper du gjør en bedre jobb på den nye skolen, det er skam for familien at du ble utvist. Jeg hadde lyst til å si, du er skam for familien, klarer ikke å grave opp et tre engang, men jeg sa ikke det.

Spinat

Skolen begynner åtte og hvis jeg skal rekke det må jeg stå opp mæd tidlig, sånn seks liksom, jeg kødder ikke, vekkerklokka går og jeg setter meg opp i senga, helt fjern i huet, og så er det ned i dusjen, sitte på gølvet der litt mens vannet renner over meg, men jeg sitter ikke like lenge som før, du veit, når jeg gikk på Heistad og sånn satt jeg til vannet ble kaldt, mamma klikka, du kommer aldri til å klare deg i livet, na na na, jeg kriga hver dag for å slippe den skolen, og når jeg likevel tapte og dukka opp til andre time satt jeg meg ved pulten uten et ord og sov videre der.

Nå våkner jeg liksom raskere, er kjapt ute av dusjen, klæra på, pusse tenner, og jeg går forbi det knekte treet i hagen uten å legge merke til det, løper til bussen i snø regn slaps, I don’t care, det er bekmørkt, fortsatt natt egentlig, mæd brick ute, men gutten skal til førstetime han og gleder seg.

Faga er de samme på Kjølnes som på Heistad, er ikke så mye forskjell der, bøkene er til og med de samme, men det er weird, selv om alt er likt så er det litt annerledes og, ting er ikke så vanskelig liksom, eller, tinga som er 2D er fortsatt 2D liksom, er ikke så mye å gjøre med det, men jeg har finni ut at det går an å lære ting som er 2D hvis de som lærer deg gjør det på riktig måte. Lærerne på Heistad var sånn som forventa at du skulle gjøre jobben for de, skjønner du hva jeg mener, eneste hjelpa du fikk var at du måtte prøve hardere. Det var sånn som mamma da jeg var liten og vi spiste middag, fikk ikke lov til å gå fra bordet før jeg hadde spist opp spinaten, dem idiotene trudde at hvis jeg bare gjorde dritten mange nok ganger så kom jeg til å like det til slutt, og det er ikke sånn det funker vett. Liker du ikke spinat så liker du ikke spinat. Må du hvert fall smelte no ost eller no på den jævelen.

Lærerne på Kjølnes er litt different der, dem skjønner at folk er forskjellig og trenger forskjellig ting, noen av de skjønner det hvert fall, og det er sikkert kjedelig å være lærer noen ganger, litt som å være bussjåfør på en måte, nye folk kommer på, men samme ruta hele tida, men likevel, du merker folka her fortsatt liker jobben sin, når dem snakker bare følger du med liksom. Tinga dem sier kommer fra et sted med bounce, orda detter ikke bare ut av kjeften på dem og lander plask i gulvet som en klut ingen vil ta i.

Eller så er det bare meg, jeg og er litt different nå, ikke så mean muggin’ hele tida liksom, jeg flyter rundt og koser meg, helt easy, nyter til og med vinteren, haha. For meg, alt det her er litt som en drøm som går i oppfyllelse, real talk, meg og Alvarez på samme skole langt vekke fra Brattås, Kaja som tusler rundt i gangene og fakker opp livet mitt, og så er det alle de andre elevene, alle de nystryki skjortene jeg ikke har blitt kjent med enda, folka her er som gaver under juletreet som bare venter på å bli pakka opp.

Prøv å svar med samme mynt
når du er blakk

Kaja er så fin du kan ikke fange hu med sil engang, gjør nesten vondt å se på hu, jeg veit ikke om hu veit det, men hu må jo det, det er umulig liksom når du er så fin, alle prater om deg hele tida, alle kikker når du går forbi, til og med lærerne, og fedrene til venninnene hennes blir weirde når hu er på besøk, kommer opp på rommet og er extra hyggelig og sånn, vil dere ha kjeks, vil dere ha saft, helt tullinger.

Og jeg veit jeg sa sånn jeg dater hu og sånn, men det er ikke helt sant heller, for vi hadde en greie før jeg bytta skole, og hun sa alltid sånn, skulle ønske du gikk på Kjølnes og sånn, men etter jeg faktisk begynte blei ting bare weird. Hu går i B-klassen, og jeg veit ikke, hu bare står i gangen med venninnene sine i friminutta, ryggen mot meg, kommer ikke bort og sier hei engang, og venninnene hennes ser ikke min vei når dem prater, så du veit dem ikke prater om meg. Hva faen prater dem om? Når jeg går forbi bare smiler hu sånn fattig og sier hei så lavt ikke en dverg engang hadde hørt det. Jeg blir litt pissed mann, ærlig, har allerede hatt en sånn runde med hu og tenker, you know what, fakk det her, gidder ikke en gang til.

Så jeg prøver å leke litt deilig tilbake, være overlegen og sånn, men inni meg er jeg helt rivd, jo mer jeg prøver å overse hu jo mer tenker jeg på hu, skjønner du hva jeg mener? Nå som jeg har bestemt meg for at ting ikke skal dreie seg om hu mer, handler faen meg alt om hu jo, bare på en dårligere måte.

Sånn som når hu skal til sløyden, da må hu forbi klasserommet mitt, og når friminuttet er ferdig står jeg og lener meg mot rekkverket der, ryggen mot de som går forbi liksom, bryr meg ikke om noen, men jeg veit når hu kommer, kjenner det i hele kroppen, og Kaja er allerede lita, men gjør seg extra extra lita når hun går forbi, lager ingen lyd, det er som om hu går på tå nesten, og det fucker meg bare enda mer. Det jeg prøver å si bror, er at jeg prøver å sende hu straff, men hu har så heftig makt at min egen straff snur halvveis og slæpper meg i stedet.

Nummer trettiseks

Alvarez bor med faren på Vallermyrane, i firemannsboligene der, ikke så langt unna skolen egentlig, så etter skolen drar vi nesten alltid dit, sitter på kjøkkenet og muncher med «Who do u luv» på anlegget, originale Fretex-versjonen, jeg elsker den låta så mye, kan høre på den uendelig, den og «Thug 4 Life», og «Pour Out A Little Liquor», når 2Pac er sånn, Fretex og bare følelser, jeg sier til deg, ingen på jord er bedre. Og Alvarez er helt med på den, han har ører, skjønner når jeg setter på R U Still Down at «Hellrazor» er bra, for her er greia, de fleste hører lyd, men ikke alle har ører, ikke alle føler lyden, men gutten Alvarez, han gjør det.

Alvarez er broren min han, beste kompisen jeg har. Meg og han, vi er sånn erter og ris, hva enn det betyr, aldri smakt erter og ris egentlig, skjønner ikke at det kan være så digg, men uansett, vi er close som 1 og 2, det som er mellom meg og han er menighet. Og jeg liker å være i leiligheten til faren hans, det er så chill der, blå sofa og gardiner på hver side av vindua, vi er på kjøkkenet og mekker egg, eller sitter på rommet og chatter om langbeinte, eller om trening, Alvarez har begynt å bli ganske tett igjen, starta på ny kur for par uker sida, jeg squeezer bicepsen hans, damn, stein jo, og jeg sier, husk beina den gangen her da. Han ler, slapp av kompis, strammer låret, ser ut som den veddeløpshesten, og en ting som kanskje er litt bra med bol er at da tar han ikke så masse andre ting, passer på å spise sunt og sånn, drekker ikke så mye, bare røyker, alltid, weeden får du ikke fjerna med Roundup.

Seinere kommer Gustavo hjem, og det gjør ikke no egentlig, Gustavo er chilleste pappaen ever, så snill, han snakker til oss som vi er vanlige mennesker, ikke pøbler og idioter liksom, spør om musikken vi hører på og sånn, er sånn pappa du kan snakke med som om han er kompisen din, skjønner du hva jeg mener? Du trenger ikke passe på hva du sier og sånn. Gustavo har også vært ung, og i motsetning til alle andre foreldre så har ikke han glemt åssen det var.

Han tapper et glass rødvin fra kartongen, begynner å mekke empanadas, slår seg på panna for han har glemt å kjøpe spisskummen, jeg er så dum, sier han. Jeg sier jeg kan dra og kjøpe, og han sier, det går bra, får lage uten, så sier han, det er så bra du kom deg vekk fra Heistad, Vito, du hadde ingenting med Halvor og de å gjøre. Og det har ikke du heller, sier han og ser på sønnen. Jeg veit, sier jeg, beste som kunne skje, og husker du hun Kaja jeg fortalte deg om den gangen?

Hun med boka med alle hun har liggi med?

Nei, det var Maiken. Hun som cockblocka meg når jeg sto og prata med Kaja. Kaja var hun jeg ville ha.

Ja, okay, hun ja.

Hun går på skolen!

På Kjølnes?

Yes.

Så bra da, Vito, sier han og klapper meg på kinnet, bruk kondom.

Ja nei, det er ikke sånn, vi er ikke sammen eller no, vi bare, jeg veit ikke, jeg hadde hu litt på gli i starten kanskje, før jeg bytta skole lissom, men nå som jeg går der, jeg veitta faen, et eller annet skjedde ass, hu fløy sin vei eller no. Sier ikke hei til meg engang.

Sånn er det med fugler, sier Gustavo, du må la de fly, og hvis de kommer tilbake så veit du de er din.

Ja, eller kjøpe en kilo frø og pælme den i huet på a, sier jeg.

Gustavo rører litt i kjøttdeigen.

Hva er det du har i de empanadasene dine egentlig, sier jeg.

Masse greier, sier han. Se på alle disse kryddera, kanel, paprika, chili, persille, ja og så må du ha spisskummin da, og masse jalapeño.