CAT SCHIELD

Kjærlighetens søte toner

Denne oversettelsen er redigert av: Mona Berge

Kjære leser

Jeg har alltid vært en fan av historier om hemmelige romanser og historier om underdoger, så hvorfor ikke kombinere de to? Mia er begavet, men blir overskygget og overkjørt av søsteren som har skapt seg et navn som stjerne. Men Nate legger merke til henne likevel. Jeg likte forbindelsen deres så godt at det var vanskelig å holde dem atskilt mens historien utspilte seg. Jeg fikk hjelp av Ivy, som stakk kjepper i hjulene for dem stadig vekk.

Jeg håper du liker historien om Mia og Nate.

Cat Schield

Til datteren min som holder meg oppdatert på popkulturen

1

Nate Tucker ba lydteknikeren om å ta en pause og la seg på sofaen i kontrollrommet i West Coast Records’ hovedkvarter i Los Angeles. Han lukket øynene og lyttet til avspillingen av sangen han nettopp hadde spilt inn. Gjennom årene hadde han trent opp ørene sine til å fange opp hver eneste nyanse i en fremføring. Deretter gikk han i gang med å justere frekvensene, forsterke eller dempe EQ-en, og legge på litt romklang for å forbedre den naturlige lyden.

Ingenting kunne imidlertid fikse det Nate hørte i sin egen stemme. Beviset på at han hadde presset for hardt på den siste etappen av sin tolv måneder lange turné.

Han hadde håpet at tre ukers hvile kunne få stemmebåndene til å leges, men det reduserte toneomfanget og hesheten som plaget ham, ville ikke forsvinne. Stemmebåndsoperasjonen han hadde planlagt til i morgen, var uunngåelig. Nate bannet høyt. Enda en fordømt ting han ikke hadde tid til.

Siden han kom hjem til Las Vegas etter å ha turnert over hele verden med bandet Free Fall, hadde han blitt oversvømt av arbeid. Gudskjelov at han hadde fått tid til å skrive noen låter mens han var på veien, for han hadde ikke plass og energi til å komponere til Free Falls neste album. Kanskje det ikke var så ille. Han kom uansett ikke til å synge med det første.

Telefonen hans begynte å ringe. Nate sjekket skjermen før han reiste seg fra sofaen. I løpet av de siste tre dagene hadde han ringt flere ganger til Trent Caldwell, forretningspartneren og vennen hans. I tillegg til å være partnere i Club T’s, den mest populære nattklubben i Las Vegas som Nate, Trent og Kyle Tailor eide, var Nate og Trent partnere i Nates plateselskap, Ugly Trout Records i Las Vegas, og i West Coast Records, selskapet Trent nylig hadde kjøpt av familien sin.

Nate satte seg ned i den komfortable skinnstolen i kontrollrommet, skrudde av musikken som strømmet ut av høyttalerne og besvarte samtalen.

«Det var på tide.» Nate kastet ikke bort tiden med høflighetsfraser. «Hvor har du vært?»

«Savannah begynner å filme neste uke, så jeg tok henne og Dylan med til et spahotell oppe i Washington.» Trent hørtes mer avslappet og lykkelig ut enn noen gang. Det å være forlovet med sitt livs kjærlighet gjorde tydeligvis godt. «Vi skrudde begge av telefonene i noen dager.»

Helt siden Trent hadde gjenopptatt romansen med sin tidligere kjæreste og funnet ut at han skulle bli far, hadde han blitt en helt ny person. Nate forsto forvandlingen, etter det som hadde skjedd mellom ham og Mia. Det var lett å være kynisk og til og med mistenksom overfor slike ting, helt til det skjedde med en selv.

«Høres hyggelig ut.» Misunnelsen skjøt gjennom Nate. Det var ikke likt ham å ønske seg noe en annen mann hadde. Han hadde allerede berømmelse og rikdom. De drev ham ikke. Nate elsket det han gjorde, og brydde seg egentlig ikke om han tjente masse penger. Musikken var viktig.

Og så hadde han sett sin venn og forretningspartner falle pladask for Savannah, og plutselig var det ikke lenger nok å lage musikk.

«Jeg fikk meldingene dine om møtet med Ivy Bliss», sa Trent. «Har du gått fra vettet?»

«Hva mener du med det?» Nate visste utmerket godt hva Trent siktet til, men bestemte seg for å late som om han bare hadde vært motivert av forretninger.

Ivy Bliss var en tidligere barneskuespiller som var blitt pop-prinsesse med et imponerende register på fire oktaver. For fem år siden hadde hun signert med West Coast Records og gitt ut to album. De hadde gjort det greit. Takket være dårlig management fra plateselskapets side hadde produksjonen på albumene ikke vært fantastisk, og utgivelsesdatoene hadde blitt utsatt så mange ganger at fansen hadde mistet interessen.

Det var før Trent og Nate hadde tatt kontroll over familiens plateselskap måneden før. De hadde til hensikt å gjøre det til en stor suksess. Ivy Bliss’ nye album var et godt sted å starte. Men det var ikke grunnen til at Nate hadde kontaktet Ivys manager-far om å produsere det nye albumet hennes.

«Du gjorde ikke annet enn å klage på henne i alle de åtte ukene hun var på turné med deg.»

«Å, det.»

«Å, det?» hermet Trent. Nate kunne høre en baby som pludret i bakgrunnen. «Vent litt.»

Nate lyttet til Dylan som pludret i takt med farens myke sang. Helt siden Nate hadde bestemt seg for å satse på en musikkarriere, hadde han brukt all sin energi på å skrive, opptre og produsere. Nå nøt han alle pengene og suksessen han hadde drømt om, og likevel var det noe som plaget ham.

«Det var flott», sa Nate da sangen var ferdig.

«Han er knapt ett år og begynner allerede å si noen ord.»

«Har du lært ham tegnene jeg viste deg?» Nate hadde lært seg amerikansk tegnspråk som barn for å kunne kommunisere med sin hørselshemmede mor, og han hadde lært Trent noen tegn som Dylan kunne bruke for å kommunisere, for ord som mer, spise, leke, ferdig og sliten.

«Ja, han har virkelig tatt det til seg. Nå, tilbake til Ivy. Hvorfor vil du produsere det nye albumet hennes?»

Nate sukket. «Jeg trenger vel ikke minne deg på at hun er et stort talent og på vei til å slå gjennom. Hun trenger bare ett bra album.»

«Hun er et tjuefem år gammelt mareritt.»

«Ja, vel … så ille er hun ikke.» Nate grimaserte over den glatte løgnen.

Sju år tidligere, da hun var sytten og spilte i en Broadway-musikal etter at showet hennes på KidZ Channel var blitt lagt ned, hadde hun fått tak i Nates telefonnummer og i fire måneder hadde hun sendt ham lidenskapelige meldinger og sexy bilder av seg selv. Først hadde han svart med høflige avvisninger og deretter taushet. Til slutt hadde han kontaktet faren hennes og advart ham om at dette ikke kom til å gå bra hvis det ble kjent. All kontakt opphørte.

«Hun er litt dum og bortskjemt», fortsatte Nate, «men slik kan superstjerner være iblant.»

Trent ignorerte vennens selvironiske stikk. «Hvorfor ikke tipse henne om Savan eller Blanco?» Begge hadde samarbeidet med henne med andre artister og produsert hits.

Nate trengte ikke å minne Trent på at Ivy Bliss hadde rykte på seg for å være «utfordrende» i studio. Hun tok ikke imot forslag, og kritikk gjorde henne hysterisk. Ingen av produsentene Trent nevnte, ville ønske å jobbe med henne igjen.

«Jeg gjør dette for West Coast Records.»

«Jeg kjøper det ikke. Er du interessert i henne? Søsteren min sa at du falt for noen på turnéen. Jeg hadde aldri i mitt liv trodd at det var Ivy Bliss.»

«Det var det ikke.» Med et grøss skiftet Nate tema før Trent rakk å presse ham videre. «Den andre grunnen til at jeg ringte, er at jeg skal opereres i morgen.»

«Operasjon?» Trents tone ble skarpere. «Hva er det som er galt?»

«Jeg har polypper på stemmebåndene.»

«Det høres ille ut.»

«Det er en poliklinisk operasjon. Det tar maks et par timer. Jeg ville bare si fra at jeg kommer til å være ute av drift i noen dager.»

«Vil du at jeg skal kjøre deg?»

«Og gjøre hva da?» Nate la så mye sarkasme han kunne i ordene for å skjule hvor flau han var over den tiltagende angsten. «Holde meg i hånden?»

«Greit.» Trent hørtes tvilende ut. «Men hvis du trenger noe, er det bare å si fra.»

«Ja visst.»

En time etter at han hadde lagt på, gikk Nate inn i konferanserommet for å møte Ivy Bliss klokken to. Men det var ikke Ivy og hennes manager-far som ventet på ham, men Mia Navarro, tvillingsøsteren og den personlige assistenten hennes. Hjertet hans gjorde et hopp, og han tok to skritt mot henne før han tok seg i det. Hva hadde han tenkt å gjøre? Omfavne henne og hviske at de siste tre ukene hadde vært et helvete uten henne?

Hun hadde gjort sitt valg, og det hadde ikke vært ham.

«Hvordan har du hatt det?» Han gransket ansiktet hennes for å finne tegn på at hun hadde lidd som han selv. Hun så ikke glad ut, men det hindret henne ikke i å spille skuespill.

«Det har gått bra. Ivy har vært opptatt med opptredener på The Tonight Show og Ellen. Hun er glad for at hun ble spurt om å opptre på AMAs den 20. Og hun gleder seg selvfølgelig veldig til å jobbe med deg.»

Nate kunne ikke fatte at han nesten var tilbake til start med Mia. Han hadde brukt ukevis på å prate med henne på turnéen, redd for at hun skulle trekke seg tilbake til rollen som personlig assistent hvis han presset på for fort.

Hvis han bare kunne overtale henne til å forlate Ivy  … Mia hadde mer å tilby verden enn bare å være assistent for søsteren sin. For det første var hun en talentfull låtskriver. Da han hadde oppdaget at hun hadde skrevet alle sangene søsteren hadde spilt inn, og at hun ikke hadde fått kreditering på albumene, hadde han vært på nippet til å storme inn på Ivys hotellrom og kreve at hun skulle offentliggjøre sannheten.

Mia hadde blitt forferdet. Hun hadde hevdet at løgnene var i orden, og Nate kunne forstå at hun lot feilen stå for det første albumet, men ikke for det neste. Som en som fostret artister, hadde han blitt forferdet over hva hennes egen familie hadde gjort mot Mia, og trist over hvordan hun hadde blitt mobbet.

«Jeg spurte ikke hvordan det går med søsteren din. Jeg spurte om deg.»

«Jeg har det bra. Har aldri hatt det bedre.» Mia kunne snakke i timevis om Ivy, men når det gjaldt å snakke om seg selv, var hun glad i setninger på to ord.

«Fortell meg sannheten.» Det han egentlig ville vite, var om hun hadde savnet ham i det hele tatt.

«Jeg har det flott. Virkelig.»

«Hva har du gjort etter turneen?»

Mia trakk på skuldrene. «Det vanlige.»

Det betydde at det som opptok Ivy, var det Mia hadde gjort. Som sin søsters personlige assistent levde og åndet hun for Ivy Bliss, pop-prinsessen.

«Jeg håper hun ga deg litt fri.»

«Ivy var invitert til et veldedighetsarrangement i South Beach, og vi forlenget oppholdet med et par dager for å slappe av og sole oss.»

Ivy krevde all Mias tid og energi. At Nate i det hele tatt hadde klart å tilbringe tid alene med Mia i løpet av Ivys åtte uker lange turnéopphold, var intet mindre enn utrolig. De hadde sneket seg rundt som tenåringer. Til å begynne med hadde Nate syntes det var morsomt, men det ble fort kjedelig.

En stund lurte Nate på om han først hadde blitt tiltrukket av Mia fordi han følte seg tvunget til å redde henne ut av søsterens klør. Når Mia var sammen med Ivy, var hun en stille mus i hjørnet som hentet urtete, sto klar med Ivys favorittsnacks og løsnet opp spenningen hennes med en rask skuldermassasje. Og det hadde plaget Nate at Ivy behandlet Mia som en ansatt i stedet for som en søster. Hun så aldri ut til å sette pris på hvordan Mias vennlige og omtenksomme oppførsel gikk ut over rollen som personlig assistent.

«Jeg liker ikke måten vi skiltes på», erklærte Nate og tok et skritt nærmere.

Mia tok et tilsvarende skritt bakover. «Du ba om noe jeg ikke kunne gi deg.»

«Jeg ba deg om å bli med meg til Las Vegas. Jeg ville bruke mer tid på å bli kjent med deg.»

«Alt skjedde altfor fort. Vi hadde knapt kjent hverandre i to måneder. Og jeg kunne ikke forlate Ivy.»

«Hun kunne ha funnet en annen assistent.» Han hadde sagt det samme morgenen etter at turnéen var over. Natten etter at hun hadde blitt hos ham til solen gikk opp.

Deres siste stopp hadde vært Sydney. Etter det siste ekstranummeret hadde Nate sørget for at Ivy var opptatt, og så hadde han stjålet Mia med seg til en romantisk hotellsuite med utsikt over havnen. De drakk champagne, skålte, lo og elsket for første gang. Men mens sollyset fylte rommet, satt Mia i telefonen med Ivy og unnskyldte seg for hvor hun hadde vært.

«Jeg er ikke bare assistenten hennes, jeg er søsteren hennes», sa Mia, nå som da. «Hun trenger meg.»

Jeg trenger deg.

Han ville ikke gjenta ordene. Det ville ikke hjelpe. Hun ville fortsatt velge forpliktelsene overfor søsteren fremfor å være lykkelig sammen med ham. Og han kunne ikke forstå hvorfor.

«Søsteren din er en bortskjemt drittunge.» Frustrasjonen og utålmodigheten tok overhånd. «Jeg gikk med på å jobbe med albumet hennes på grunn av deg.»

Mias vakre, brune øyne ble runde av sjokk, og selv om munnen hennes åpnet seg, kom det ingen ord ut. Telefonen hennes ringte og avbrøt den tunge stillheten mellom dem. «Det er Ivy.» Hun så nesten lettet ut over avbruddet. «Jeg må svare.»

Nate var lei av at søsteren hennes kom mellom dem. Han la armene i kors over brystet og sa syrlig: «For all del, ta den.»

Til hans overraskelse satte hun telefonen på høyttaler. «Hei, Ivy, jeg er sammen med Nate nå, og du er på høyttaler.»

«Hei, Nate. Har Mia bedt om unnskyldning for at jeg ikke kom på møtet? Jeg tenkte vi kunne ta en drink senere for å snakke om albumet mitt. Kom hjem til meg klokken åtte.»

«Hvis du ville snakke om albumet ditt, burde du ha kommet innom i dag.»

Mias store, mørke øyne ble store av bekymring. «Ikke gjør henne opprørt», sa hun til ham på tegnspråk.

Nate lot som om han ikke hadde sett bønnen. På turneen hadde de oppdaget at de begge kunne tegnspråk. Noe han hadde brukt for å overvinne hennes motvilje mot å snakke med ham. At de hadde delt et hemmelig språk, hadde ført dem sammen.

«Forklarte ikke Mia at jeg skal møte en representant for Mayfair Cosmetics. Det er hemmelig, men de leter etter et nytt ansikt til å representere dem.»

«Kan vi møtes til middag?» Mia så bekymret på ham.

«Hva om jeg reserverer bord til middag klokken åtte», sa Nate.

«Ja visst. Middag ville være fantastisk.»

«Jeg sender Mia en SMS med detaljene, og denne gangen bør du dukke opp.» Mens Mia stirret forskrekket på ham, strakte Nate ut hånden og avbrøt samtalen. «Studiotid koster penger. Hvis Ivy ikke kommer til å møte opp og være klar til å jobbe, må hun finne en annen produsent til albumet sitt.»

«Å, nei, vær så snill. Hun regner med å jobbe med deg. Jeg skal sørge for at hun er der hun skal være akkurat når du sier det.»

«Lover du det?»

Øynene hennes var høytidelige og alvorlige da hun la håndflaten mot hans. «Jeg lover.»

*

Mia håpet at Nate ikke ville legge merke til at hun skalv på hendene. I løpet av disse herlige sekundene glemte hun Ivy. Tilbake var bare denne høye, karismatiske mannen med øyne som minnet om mørke uværsskyer.

Så langt tilbake hun kunne huske, hadde Mia vært usynlig. Hvorfor skulle noen legge merke til det alminnelig utseende barnet som sto ved siden av og litt bak den vakre, karismatiske og talentfulle Ivy? Og forskjellen mellom tvillingene hadde bare blitt større da Ivy hadde fått en rolle i en TV-serie og gått videre til Broadway og en popmusikkarriere. Mia hadde blitt den stille skyggen hennes.

Og så hadde hun møtt Nate. Aldri i livet hadde Mia trodd at en så talentfull og karismatisk mann som vokalisten i Free Fall ville legge merke til at hun eksisterte, og enda mindre bli tiltrukket av henne. Han hadde sett henne som et individ med interesser og mål. Det var ganske heftige greier. Ikke rart at hun hadde falt pladask for ham.

Så var turneen over, og den virkelige verden overmannet fantasiverdenen hun hadde levd i i to måneder. Hun hadde ikke hatt noe annet valg enn å takke nei til tilbudet om å bli med ham til Las Vegas. Nate hadde vært så sint på henne den siste morgenen i Sydney. Han hadde beskyldt henne for å lure ham. Med tanke på alt han hadde oppnådd i musikkbransjen, forundret det Mia at han bare var trettien. Han var en dyktig låtskriver og produsent, og han hadde blitt Grammy-nominert seks ganger og vunnet to. Bandet hans hadde blitt nominert til mange forskjellige priser og vunnet åtte, inkludert flere Grammyer og en AMA-pris for beste pop/rock-band/duo/gruppe.

«Går det bra med deg?» spurte han og kikket på henne.

De holdt fortsatt hverandre i hendene. Mia ble varm i kinnene og slapp hånden hans. «Unnskyld.» Hun tok et skritt bakover og dultet borti en av stolene rundt det store konferansebordet. «Jeg tenkte bare på hvor heldig Ivy var som fikk jobbe med deg.»

«Mia, angående det som skjedde i Sydney  …»

«Du trenger ikke å snakke om det», sa Mia. «Det var en vanvittig tur. Så gøy. Jeg kommer aldri til å glemme det.»

«Det var ikke det jeg mente, og det vet du.»

«Vær så snill, Nate.» Hun lengtet etter å falle i armene hans. «Du må fokusere på Ivy. Og det må jeg også. Hun er virkelig skremt over denne nye retningen i karrieren hennes. Jeg fortalte henne at du var den beste produsenten i bransjen, og at dere sammen kommer til å få stor suksess.»

«Jeg kunne ikke brydd meg mindre om henne eller albumet hennes. Jeg gjør bare dette så jeg kan tilbringe mer tid med deg.»

Mia ristet på hodet. «Ikke si det. Ivy trenger at dette albumet blir stort.» Hvis hun fikk en hit, ville Ivys usikkerhet kanskje slutte å fortære henne, og Mia kunne begynne å leve livet sitt langt unna den krevende tvillingen.

«Hvor lenge har du tenkt å fortsette å være lakeien hennes? Vil du ikke være fri til å utforske det som gjør deg lykkelig?»

«Jo, selvfølgelig.» Og det livet ville hun få hvis Ivys nye prosjekt ble en suksess. «Og en dag vil jeg få den sjansen.»

«For din skyld håper jeg at den dagen kommer snart.» Intensiteten i Nates blikk fikk henne til å skjelve.

«Jeg må komme meg av gårde», sa Mia, selv om det siste hun hadde lyst til å gjøre nå som hun hadde sett Nate igjen, var å dra. «Sender du meg en tekstmelding om middagen i kveld?»

«Ja.»

«Det var hyggelig å se deg», mumlet hun forlegent. Hun hadde lyst til å kaste seg i armene hans og erklære hvor mye hun hadde savnet ham. Men det ville bare gjøre problemene mellom dem verre.

På turneen hadde Ivy vært distrahert av reisingen, flørtet med Free Falls single bandmedlemmer og sprengt sosiale medier for fansen sin. I Las Vegas ville hun være helt fokusert på musikken sin og på Nate. Mia ville ikke få noen muligheter til å være alene med ham.

Helt siden Ivy fikk vite at hun skulle jobbe med Nate, hadde hun vært mer hissig og krevende enn Mia kunne huske at hun noen gang hadde vært. Mia var ikke dum. Hun forsto hvorfor Ivy oppførte seg sånn. Mia måtte for guds skyld ikke få seg et liv og gå sin vei.

Det tok ikke lang tid før Ivy ringte igjen. «Hvor har du vært? Jeg har tekstet deg flere ganger.» Bak lukkede dører var den søte popstjernen blitt en krevende diva. «Jeg har gledet meg til å høre hvor glad Nate er for at vi skal jobbe sammen.»

«Beklager at jeg ikke svarte.» Hun hadde faktisk vært fordypet i tanker og ikke hørt varslene. «Det var mye trafikk, og det var en ulykke …»

«Hvis du satt i trafikken, burde du ha ringt. Samme det. Hva sa han helt nøyaktig?»

«At du kommer til å lage det beste albumet noensinne.» Det var teit, men søsteren ville flippet ut hvis Mia fortalte hva Nate faktisk hadde sagt. «Men hør her, Ivy …»

Søsterens gledsskrik avbrøt henne. «Jeg visste det. Han er interessert i meg.»

«Unnskyld, hva?» Mia holdt på å kjøre inn i bilen foran da sjåføren bråstoppet.

«Nate. Han liker meg. Jeg fortalte deg jo at han la an på meg på turnéen.»

«La Nate an på deg? Når var det?»

Allerede før Ivy ble berømt, visste hun hvordan hun skulle manipulere en situasjon slik at den passet henne, og ofte var det Mia som fikk unngjelde. Siden den gang hadde Ivy gjort flere stunts for å holde seg i rampelyset. Mia hadde lært seg å holde hodet lavt.

«Hele tiden. Hvordan kunne du ikke legge merke til det?»

«Jo, selvfølgelig.» Mia var glad søsteren ikke kunne se ansiktsuttrykket hennes.

«Og jeg har aldri fortalt deg det, men den siste kvelden i Sydney …» Hun lot tilståelsen henge i luften for å bygge opp spenningen.

«Hva var det med den?»

«Vi var sammen.»

Mia utstøtte en sammenbitt ed. «Unnskyld, jeg holdt på å treffe bilen foran meg. Denne trafikken er …»

«Samme det. Hørte du hva jeg sa?»

«Om at du var sammen med Nate den siste kvelden i Sydney?» Mia var splittet mellom en latter og et stønn. Det var bra at hun allerede hadde lagt romansen med Nate bak seg. Nå som Ivy hadde bestemt seg for at hun ville ha ham, ville enhver antydning om at Mia hadde følelser for ham være katastrofal.

«Jeg burde ha fortalt deg det.»

Mias stemme var uvanlig skarp da hun spurte: «Hvorfor gjorde du ikke det?»

«Du trenger ikke å være en sånn hurpe. Jeg er lei for at jeg ikke sa noe før, men jeg var ikke sikker på om det vi hadde, ville føre noen vei.»

«Og nå?» Mia svingte inn i parkeringshuset som lå nærmest butikkene hun skulle til.

«Helt siden jeg fant ut at han ville jobbe med meg på det nye albumet mitt, har jeg vært overbevist om at det vi har er ekte.» Ivy hørtes både drømmende og triumferende ut. «Når kommer du hjem?»

«Jeg er på vei til Rodeo Drive for å ordne med tingene du ville jeg skulle levere tilbake.» Ivy elsket å shoppe, men hun kunne være omskiftelig når det gjaldt å like ting når hun først hadde fått dem hjem. «Det burde ikke ta meg mer enn en halvtime.»

Selv om Ivy kunne være selvopptatt når det gjaldt tvillingen, likte hun å vite alt Mia holdt på med. Det hadde gått så langt at Mia hadde gitt opp å ha sine egne hemmeligheter. I hvert fall var det slik det hadde vært helt til Nate kom inn i bildet. Det at de begge kunne tegnspråk, hadde gjort det mulig for Mia å ha noe helt for seg selv, som Ivy ikke kunne brase inn og overta.

Forholdet mellom Mia og søsteren hadde ikke alltid vært så anstrengt. Frem til de siste tre-fire årene, da Ivys karriere virkelig tok av, hadde Mia og Ivy hatt et veldig nært forhold. Hvis det var noe som viste hvor mye Mia lengtet etter å komme ut av Ivys skygge, så var det hennes hemmelige flørt med en mann som søsteren hadde vist interesse for.

I begynnelsen hadde hun rett og slett likt Nates karismatiske tilstedeværelse. Ikke bare var vokalisten i Free Fall et musikalsk geni, han hadde også smilehull som gjorde henne målløs, og en slank og senesterk kropp som gjorde henne mo i knærne.

Til å begynne med hadde hun ikke tatt oppmerksomheten hans på alvor. Skjebnen hadde sørget for at Ivy hadde fått all skjønnheten og det meste av talentet. De fleste utenfor familien visste ikke engang at Mia og Ivy var søstre, langt mindre tvillinger. Ivy hadde tatt morens pikenavn fordi hun likte hvordan det hørtes ut, og Bliss fungerte utmerket i markedsføringen.

Og så en dag hadde Nate vært backstage mens Ivy øvde. Hun hadde stoppet lydsjekken og kjeftet på trommeslageren fordi han rotet med tempoet. Mia så gesten Nate gjorde, og han fanget blikket hennes og blunket.

Mia brukte tegnspråk og spurte om han visste hva den spesielle gesten betydde, og han hadde svart at det gjorde han absolutt. I løpet av lydsjekken til Ivy hadde de gjennom tegnspråk oppdaget at de begge hadde et hørselshemmet familiemedlem. Den dagen hadde det skjedd noe uventet med Mia. Hun hadde fått en usannsynlig venn. Og i ukene som fulgte, ble det mer enn det.

Ivy brøt inn i tankene hennes. «Kan du ta med en kaffe til meg på veien tilbake? Du vet hvordan jeg liker den.»

Mias fulle oppmerksomhet var nødvendig for å følge med på Ivys krav. Det meste av livet hadde det ikke plaget henne. Men helt siden Nate hadde kommet og faktisk lagt merke til henne, ikke som Ivys tvilling eller assistent, men som kvinne, hadde Mia brukt mer og mer tid på å tenke på et liv borte fra Ivy.

«Ja visst.» Nå måtte hun bare finne ut hvordan hun skulle forklare familien at hun ville leve sitt eget liv. Og det kom ikke til å bli lett. «Jeg vet nøyaktig hvordan den skal være.»