© 2016 J.M. Stenersens Forlag AS

Omslagsdesign: Terese Moe Leiner, Blæst

Sats og ebok: Dag Brekke/akzidenz as

ISBN: 978-82-7201-630-1

Forfatteren har mottatt støtte fra Det faglitterære fond

J.M. Stenersens Forlag

Stortingsg. 12

0161 Oslo

www.jms.no

post@jms.no

Materialet er vernet etter åndsverkloven. Uten uttrykkelig samtykke er eksemplarfremstilling bare tillatt når det er hjemlet i lov eller avtale med Kopinor
(www.kopinor.no).

Innledning

Har du sovet godt i natt? Hvis du har sovet ordentlig godt, kan det likevel hende at du er litt forkjølet. Hvis du ikke er forkjølet, kan det likevel hende at du irriterer deg litt over partneren din. Eller du bekymrer deg over å ikke ha en partner. Hvis du har det godt med partneren din, kan det godt hende du henger etter med ting du skulle ha gjort. Du tenker på alt du skulle skjerpet deg med og blitt flinkere til. Eller du bekymrer deg over barna, eller over at du gjerne skulle hatt barn, eller du irriterer deg over at andre synes du skulle hatt det. Kanskje skulle kroppen din vært annerledes, kanskje skulle du hatt flere venner ‒ eller kulere og mer interessante venner, kanskje skulle du hatt bedre smak og bedre selvtillit.

Det ufullkomne har alltid vært der. Bestemoren din ville kanskje sagt: Slik er nå engang livet. Men det sier vi ikke så ofte nå lenger. Det uperfekte og ufullkomne har blitt en fiende som må fjernes fra livene våre. Det blankpolerte idealet lokker oss. Eller det presser seg på ‒ alt som skulle vært annerledes enn det er. Kroppen som aldri blir tilstrekkelig velformet. Det at du aldri er effektiv nok. Viljen som aldri funker helt som den skal. Alt det som ikke er blankpolert i livet ditt. Og når det kommer til stykket, så er det mye. Slik er det vanlige livet.

Om du ikke gir deg lov å være vanlig, er det lett for at du blir slem med deg selv. Vi får høre så mye om det perfekte livet at det blir vanskelig å forholde seg til hvordan det vanlige er. Det kan fort føre til at du kjefter på deg selv, og føler skam over hvordan du er, selv om du er temmelig vanlig. Kanskje du til og med truer og skremmer deg selv. Til å prestere bedre, bli mer effektiv, mer sosial og populær, være mer positiv, trene mer og spise bedre. Det er alltid mye som er uforbedret ved oss. Men når det kommer til stykket, er det mye ved oss som er uforbederlig også. Mye vi ikke kan gjøre noe med. Slik er nå engang livet.

Mange føler de bør for mye på én gang. På jobb og skole bør du peke deg ut, og i hvert fall ikke slå deg til ro med slik du er. Du bør ha en velformet og sunn kropp, pakket inn i klær som forteller noe om akkurat deg. Ferien din bør kunne medføre noen gode statusoppdateringer. Du bør ha et stort nettverk, helst med interessante mennesker. Har du barn, så bør de være i konstant utvikling, på mange områder samtidig – sosialt, på skolen og ikke minst på fritiden. Og så bør du selv utvikle deg videre. Du bør forbedre deg. Du bør få tid til alt dette. Komme nærmere det perfekte. Du bør, tenker du. Men hva vil du? Kanskje din første innskytelse er at du vil slappe av. Og det kan være en god idé. Og når du er uthvilt – hva vil du da? Kanskje det er på tide å finne ut av hva du virkelig vil? Og ikke minst – av alt du driver med, hva er det du egentlig ikke vil?

Vårt ønske om det perfekte skaper trøbbel for oss. Ideen om det feilfrie kan fort bli til en tyrann som tar kontroll over livet. Grunnen til dette er at det perfekte er så skjørt. Det perfekte vil kreve hele din innsats. Likevel vil det alltid briste.

Vi trenger å stanse og gå av perfeksjonskarusellen. Den går veldig fort rundt. Når vi setter bena i bakken, er vi gjerne litt svimle i starten. Men så kan vi gå ut i det virkelige livet. Som er det ufullkomne livet. Det er der du kan finne ut hva du virkelig vil.

Denne boken gir noen forslag til hvordan vi kan finne vei i det ufullkomne livet. Finne mening i det store og rike landskapet som er der, utenfor perfeksjonskarusellen. Vi kan finne tilbake til kroppene våre, slik de virkelig er. Ikke som utstillingsdukker, ikke som oppstilte fotomodeller, men som levende, sansende og følende organismer. Vi kan gi oss selv lov å ha våre pussigheter, ikke alltid være på topp, ikke alltid kjenne positive følelser. Ja, vi kan være sjenerte, sorgfulle eller sinte om det trengs.

Boken handler om hvordan vi kan være til stede i eget liv, akkurat slik det er. Selv når livet kjennes virkelig smertefullt. Meningsfulle liv fører alltid ubehag med seg. Men mening er verdt prisen. Når vi er til stede i eget liv, erkjenner vi at lidelse er en uunngåelig side ved å være menneske. Her trenger vi medfølelse ‒ med menneskene rundt oss, men også med oss selv.

Jeg er professor i klinisk psykologi. Jeg underviser og forsker i tema som har å gjøre med psykiske problemer og veiene ut av dem. Jeg forsker blant annet på hvordan mennesker selv bidrar i sine vekst- og endringsprosesser, og på medfølelse, selvmedfølelse og mindfulness. I tillegg arbeider jeg som psykoterapeut. Og jeg holder kurs i mindfulness og selvmedfølelse der jeg både instruerer øvelser og snakker med deltakerne om hvordan de kan bruke dette som redskap i hverdagen.

Både blant pasienter og kursdeltakere ser jeg hvordan mange mennesker i dag er riktig slemme mot seg selv når de ikke når opp til idealene. Jeg blir heldigvis også gang på gang imponert over hvordan mennesker kan få til store og viktige endringer i livene sine når de blir vennligere med seg selv og sine egne opplevelser. Ofte skjer de største endringene når mennesker lar seg selv få lov å være akkurat slik de er.

Underveis i boken beskriver jeg utdrag fra terapier og samtaler jeg har hatt med pasienter og kursdeltakere de siste årene. Utfordringene vi jobber med, er allmenne og alminnelige. Jo mer alminnelige vansker en pasient eller kursdeltaker har, jo mindre er sjansene for at noen blir gjenkjent i boken. Men jeg har likevel lagt vekt på å anonymisere ved å ta vekk eller endre detaljer. Der vedkommende vil kunne gjenkjenne seg selv, har jeg spurt om samtykke. Noen av historiene er sammensatt av elementer fra flere terapiforløp.

I boken inviterer jeg deg til å finne ut av mulighetene det ufullkomne livet gir. Underveis foreslår jeg noen spørsmål som jeg tror det er verdt å utforske. Jeg foreslår også noen øvelser som jeg tror det er verdt å prøve. Boken forsøker ikke å gi noen fasit på hva du skal gjøre. Jeg tror ikke det finnes råd som passer for alle. Når det kommer til de viktige tingene i livet, så fungerer det bedre med forslag og spørsmål. Slike vil du til gjengjeld finne mange av her. Dette er ment som en bruksbok. Du henter ut det som trengs i ditt liv.

Jeg vil løfte frem betydningen samhørighet har for menneskelig vekst. Jeg henter frem verdier og ord som kanskje har en litt gammeldags klang, slik som ydmykhet, ærefrykt, selvrespekt og karakter.

Karakteren er væremåten vår. Den vil langt på vei avgjøre hvordan livet vårt blir. Den er måten vi forholder oss både til andre og oss selv på. Den er handlingene våre og verdiene de springer ut av. Vi bygger vår karakter når vi er til stede i hverdagene våre, når vi gjør verdivalg og prioriteringer – og ikke minst når vi engasjerer oss i saker som er større enn oss selv. Å bygge karakter er noe annet enn å få gode karakterer i prestasjonskonkurransen. Det er noe annet og viktigere enn å få god selvtillit.

Når du velger i tråd med det du virkelig tror på, bygger du samtidig selvrespekt. Vi taper selvrespekt når vi hele tiden presses til å polere den sosiale fasaden vår. Vi vinner selvrespekt når vi sier at «dette er egentlig ikke så viktig». Vi finner vei i det ufullkomne livet og finner tilbake respekten for oss selv når vi står imot perfeksjonspresset, og heller handler i tråd med noe vi virkelig tror på.

Del 1
Meningen med det nesten helt vanlige livet