Originalens tittel: Our Polyvagal world. How safety and trauma change us

Copyright © 2023 by Stephen W. Porges and Seth Porges

Illustrations © 2023 by Regan Desautels and Alexis Cruz Gómez

All rights reserved – Printed in the United States of America

Norsk utgave Flux Forlag 2025

ISBN 978-82-8384-078-0

Oversatt av Ingela Teppy Flatin

Omslagsdesign: Mette Gundersen, Substans design

Tilrettelagt for e-bok: Type-it AS, Trondheim

Boken er utgitt med støtte fra Stiftelsen Flux

Det må ikke kopieres fra denne boken i strid med åndsverkloven
eller avtaler om kopiering med Kopinor, interesseorgan for rettighetshavere
til åndsverk

Alle henvendelser om boken kan rettes til Flux Forlag AS

www.flux.no

Omtaler

Stephen Porges knekte koden med sin polyvagalteori – en forklaring på de fysiologiske mekanismene bak menneskets sosiale og emosjonelle samspill, som igjen danner grunnlaget for vårt følelsesmessige landskap. Denne boken går gjennom teorien og minner oss på at relasjonell tilknytning er nedfelt i menneskets genetiske arv. Når vi skal forstå virkningen av traumer, må vi forstå hvordan nervesystemet vårt reagerer, endres og preger måten vi håndterer stress på, lenge etter at den traumatiske hendelsen har funnet sted. Til slutt viser forfatterne at løsningen ligger i den mellommenneskelige aktiveringen av vagusresponsen.

Drew Pinsky, lege (MD), spesialist i indremedisin og
avhengighetsmedisin (FACP, spesialistgodkjenning)

Denne usedvanlig nyttige boken kombinerer den banebrytende kraften i polyvagalteorien med dype kliniske innsikter og praktiske verktøy – alt for å fremme heling, motstandskraft og velvære i en krevende verden. Man kjenner forfatternes omtanke på hver eneste side, med åpenhjertig deling fra deres egen far–sønn-relasjon, og hva de har lært av den. De vitenskapelige aspektene er formidlet med imponerende klarhet. Med anvendelser fra parforhold og familier, utdannings- og fengselsvesenet har boken verdi for enhver leser. Og den kunne ikke vært mer aktuell i en tid der vi skal bearbeide tidligere sosiale omveltninger og står overfor nye. En virkelig perle av en bok.

Rick Hanson, ph.d., forfatter av Resilient: How to Grow an
Unshakable Core of Calm, Strength, and Happiness

Dette er en fantastisk bok. Den er lettlest og skrevet på et klart språk som gjør den lett å forstå. Denne boken vil hjelpe deg å forstå traumene dine og gi deg verktøy til å leve et bedre liv. I tillegg til viktige praksiser som optimal pust (superviktig) og yoga (også veldig bra) er hovedbudskapet i både boken og polyvagalteorien dette: Menneskelig tilknytning betyr noe. Ingenting er mer helsefremmende – for både kroppen og nervesystemet – enn relasjonell kontakt med mennesker vi er glad i og stoler på, altså dem vi føler oss trygge med. En god samtale, særlig over et måltid, kan nesten snu evolusjonen på hodet og bringe nervesystemet vårt inn i sin mest engasjerte og utviklede form. Jeg anbefaler denne boken på det varmeste til alle som er interessert i trygghetsbiologi, og til alle som ønsker å leve et bedre og sunnere liv uten å måtte ta ekstreme grep. Hvis begge deler gjelder deg, er denne boken et must.

Diana Fosha, ph.d., utvikler av AEDP,
grunnlegger av AEDP Institute og redaktør av Undoing Aloneness &
the Transformation of Suffering Into Flourishing: AEDP 2.0

Endelig – en enkel, velformulert og helhetlig fremstilling av en av de viktigste nyvinningene innen moderne psykologi og fysiologi, presentert av teoriens egen opphavsmann. Stephen Porges, i samarbeid med sønnen Seth, plasserer sin uunnværlige polyvagalteori inn i vår samtid – preget av hektiske liv, ettervirkninger av en pandemi og økende kompleksitet – og viser oss veien mot den tryggheten som både vår individuelle og sosiale helse avhenger av. En uunnværlig bok. Jeg sitter igjen med dyp takknemlighet.

Gabor Maté, lege (MD), uteksaminert med utmerkelse
fra McGill University (CM), forfatter av The Myth of Normal:
Trauma, Illness and Healing in a Toxic Culture

En av de store utfordringene med å forstå oss selv er å se hvordan sinn, kropp og hjerne virker sammen. I denne fremragende boken presenterer Porges og Porges sine viktige og internasjonalt anerkjente ideer om polyvagalteorien – og hvordan det autonome nervesystemet er grunnleggende for hvordan vi opplever fare og trygghet. Polyvagalteorien har bidratt vesentlig til vår forståelse av hvordan stress og traumer endrer kroppen, og hvordan vi gjennom å samarbeide med det autonome nervesystemet kan gjenvinne balanse. Teorien har hatt stor betydning innen psykoterapi og for forståelsen av hvor avgjørende sosial tilknytning er i livet vårt. En bok som bør leses av alle som ønsker å forstå hvordan det autonome nervesystemet regulerer følelsesmessige tilstander, og hva vi selv kan gjøre for å fremme velvære.

Paul Gilbert, ph.d., OBE (offiser av Den britiske imperieordenen),
forfatter av The Compassionate Mind

I denne boken forklarer forfatterne polyvagalteorien på en lettfattelig måte. Gjennom eksempler fra virkeligheten viser forfatterne hvordan følelsene våre er knyttet til kroppens fysiologiske tilstand, og hvorfor en følelse av trygghet er helt avgjørende for et rikt og meningsfylt liv. Lesningen gir øyeblikk av gjenkjennelse og innsikt som kan forandre liv, men den går enda et skritt videre og gir oss praktiske verktøy for å styrke sosiale bånd og vår egen følelse av trygghet i en krevende og urolig verden. En bok full av håp og handlekraft som du vil være glad for å ha lest!

Pat Ogden, ph.d., grunnlegger av Sensorimotor Psychotherapy
Institute og forfatter av Body of Knowledge Card Deck: Sensorimotor
Practices for Awareness, Regulation, and Expansion

STEPHEN W. PORGES

og

SETH PORGES

Vagusnervens betydning

Polyvagal innsikt i trygghet, traumer
og tilknytning

Oversatt av Ingela Teppy Flatin

Til Sue Carter, som ga oss oksytocin

Innhold

Hva er polyvagalteorien?

Del 1 I deg

  1 Det automatiske nervesystemet

  2 Nevrosepsjon – kroppens overvåkingssystem

  3 Vagusnerven

  4 Utviklingen av polyvagalteorien

  5 Tilknytning og samregulering – en biologisk nødvendighet

  6 Traumer og avhengighet

Del 2 I verden

  7 Pandemiens paradoks

  8 Polyvagalteorien i arbeidslivet

  9 Polyvagalteorien i skolen

10 Polyvagalteorien i fengsel

Epilog – det polyvagale i livet

Takk

Begrepsforklaringer

Referanser

Stikkordregister

Noter

Jeg tenker, altså er jeg.

DESCARTES

Jeg føler meg selv, altså er jeg.

POLYVAGALTEORIEN

Hva er polyvagalteorien?

Godt spørsmål! Vi kan oppsummere polyvagalteorien, og hele denne boken, i én setning: Hvor trygge vi føler oss, er avgjørende for vår fysiske og psykiske helse og velvære.

Så enkelt er det, rett og slett.

Når vi føler oss trygge (merk at det står «føler oss» trygge, og ikke at vi faktisk er trygge – en viktig forskjell vi vil vende tilbake til flere ganger), gjennomgår nervesystemet og hele kroppen en kraftig fysiologisk endring som gjør oss mer mottakelige for helse, glede og læring. Vi blir bedre til å lære og løse problemer, vi har det morsommere, vi heler raskere – og generelt føler vi oss mer levende. Ganske fint, ikke sant?

Som du kanskje har skjønt, er nøkkelen til dette vagusnerven (nervus vagus). Det ligger jo i tittelen: «Poly» er utledet av det greske polis, som betyr flere, og «vagal» av det latinske verbet vagire, som betyr å vandre omkring.

Hvis du slår opp i en lærebok i anatomi, vil du se at vagusnerven er en hjernenerve. Det vil si at den er én av tolv spesielle nerver som har sitt utspring i hjernestammen, og som fungerer som en direkte forbindelse mellom hjernestammen og viktige deler av kroppen.

Det spesielle med vagusnerven er at den – i motsetning til de andre hjernenervene – ikke bare har én primær destinasjon i kroppen. For eksempel går synsnerven (som er ansvarlig for synet) fra hjernestammen til øynene – og stort sett ikke noe annet sted.

Men vagusnerven slynger seg ned fra hjernestammen og snor seg gjennom nesten hele kroppen, helt ned til tarmen. Denne vandrende nerven (bokstavelig talt; jf. også ordet vagabond) er i kontakt med store deler av kroppen og mange av organene våre. Derfor fungerer vagusnerven som en felles forbindelseslinje som gjør det mulig for kroppens ulike systemer og organer å kommunisere med hverandre og arbeide i samspill.

Hvis kroppen er en symfoni, bestående av mange atskilte systemer og deler med spesifikke funksjoner, er vagusnerven dirigenten – forbindelseslinjen som gjør at kroppen kan fungere som en samlet og samstemt enhet.

Det er gjennom vagusnerven at følelser av trygghet og trussel beveger seg opp og ned i hele kroppen og påvirker både følelsene våre og hvordan vi har det – samtidig som den endrer hvordan kroppen, organene og sansene våre fungerer rent fysisk.

Og med det nærmer vi oss temaet traumer – kanskje den mest gjennomgripende helsetrusselen i det 21. århundre.

Vi lever i en verden der traumer er utbredt, men sjelden forstått. Rundt oss finnes millioner av mennesker som lider i stillhet, ofte ute av stand til å forklare de merkelige forandringene traumatiske opplevelser ser ut til å ha forårsaket i kroppen deres.

Når folk snakker om hvordan de har det etter å ha opplevd traumer, beskriver de det ofte med et snev av gåtefullhet. Som om opplevelsen deres er noe unikt og uforklarlig – eller kanskje noe som ikke helt lar seg forklare vitenskapelig.

Jeg forlot kroppen min. Svevde over den og så ned på noen som lignet på meg.

Hvis du ber traumeoverlevende fortelle om opplevelsene sine og hvordan disse har forandret dem, vil du istedenfor en sammenhengende historie sannsynligvis få høre om et kaotisk sammensurium av følelser og sanseinntrykk. For traumeoverlevende er minnene ofte lagret i kroppsdeler eller er sanseopplevelser som aktiveres og slår seg av på måter som føles nye og fremmede. Glimt av synsinntrykk, lyder og farger, midt i et lappeteppe sammensatt av minner, følelser og dissosiative ut-av-kroppen-opplevelser. En kropp og en hjerne som er koblet om til en ny tilværelse.

Et bilhorn klinger som et bulder. Det er som om jeg har en selektiv megafon i øret. Noen lyder forsvinner i bakgrunnen mens andre overvelder og sluker meg – og jeg forvandles til et rasende monster som jeg ikke kjenner igjen.

Traumer kan springe ut av seksuelle overgrep eller krigsopplevelser. De kan komme fra én grusom opplevelse, mange år med mishandling og overgrep – eller fra en strøm av små, daglige påkjenninger som sakte bryter oss ned. Men det som gjør et traume til et traume, er at det forandrer oss på måter som føles nye og skremmende, og som sjelden blir fullt ut forstått. Og fordi disse endringene stort sett er usynlige, får de ofte lov til å gnage i oss over tid. En usynlig skygge som mange bærer på, og som de enten lærer seg å akseptere som normalen eller skyver bort som noe unormalt.

Alt jeg tidligere tenkte på som meg, var borte. Jeg vet ikke lenger hvem denne personen er.

For de fleste forblir traumer en misforstått forvandling – og et tabubelagt emne. Det er en merkelig reise, og ord alene strekker ofte ikke til. Lyder høres annerledes ut. Smaker oppleves annerledes. Ting som en gang vakte begeistring eller glede, oppleves nå gjennom et dempet slør. Pusten, fordøyelsen og utallige andre kroppsfunksjoner endrer seg.

Ingen forstår hvor abstrakt det hele er. Som om det ikke engang er virkelig.

Traumer blir ofte behandlet – eller avfeid – som et rent psykologisk problem, noe som bokstavelig talt «sitter i hodet». Men traumer er ikke bare et psykologisk fenomen, de virker også fysiologisk: Virkningen av traumer er ikke begrenset til hjernen, men strekker seg gjennom nervesystemet til praktisk talt alle deler av kroppen. De endrer hvordan sansene våre sanser, og hvordan organene våre fungerer, og påvirker nesten alle aspekter av vår fysiske og psykiske helse.

Med andre ord: Traumer forandrer ikke bare hjernen, de forandrer også kroppen. Polyvagalteorien gir en forklaring på hvordan disse endringene skjer, og hvordan vi kan håndtere dem.

Polyvagalteorien flytter samtalen om traumer bort fra selve hendelsen og over på hvordan den setter seg i – og forandrer – kroppen. Disse endringene kan arte seg svært ulikt fra person til person selv om de har opplevd den samme traumatiske hendelsen. Og de kan stamme både fra dypt sjokkerende opplevelser og fra hverdagslige belastninger som de færreste forbinder med ordet «traume».

Det er gjennom vagusnerven disse endringene skjer.

Det er gjennom vagusnerven at traumer og vedvarende stress fungerer som underliggende risikofaktorer som gjør oss mer sårbare for nesten enhver fysisk og psykisk lidelse.

Og det er gjennom vagusnerven vi kanskje kan finne en vei ut av en slik tilværelse. Et lys i enden av traumenes tunnel og en vei til heling og livsglede i en verden som virker å være skapt for å true og traumatisere oss til enhver tid.

***

Målet vårt med denne boken er ikke bare å vise hvordan følelser av trygghet, fare og traume forandrer oss – sett fra et vitenskapelig og evolusjonært perspektiv, men også å gi praktisk kunnskap for at vi skal kunne leve vårt tryggeste – og dermed beste – liv.

Dette er en bok vi håper vil gi deg en rekke aha-opplevelser knyttet til dine egne erfaringer, samtidig som den tilbyr praktiske teknikker for å bli lykkeligere, sunnere og mer samlet – i en verden som i økende grad ser ut til å gjøre oss alle stressede, redde og engstelige.

Dette er verken et kurs i anatomi eller en bok med tung, detaljert vitenskap. Det er derimot historien om nervesystemet og kroppen vår, fortalt gjennom eksempler fra virkeligheten og gjenkjennelige erfaringer – som vi håper vil gjøre stoffet levende på en måte som er enkel, tilgjengelig og lett å dele med andre.

Med det forbeholdet ute av veien vil vi gi en litt mer faglig innramming av hva polyvagalteorien egentlig er.

Polyvagalteorien er en ny modell for hvordan nervesystemet – og hele kroppen – reagerer på og endrer seg i takt med hvor trygg eller truende vi opplever verden.

Hva mener vi med det?

La oss si at vi er rolige og fullstendig avslappet. Da fungerer alt det indre maskineriet vårt på en måte som fremmer helse, vekst og restitusjon. Hva hvis vi er vettskremte? Da skifter kroppens indre systemer gir og begynner å fungere med ett eneste mål for øye: fullstendig fokus på midlertidig overlevelse.

Kjernen i polyvagalteorien er ideen om at disse endringene i hvordan kroppen fungerer, får vidtrekkende – og kanskje overraskende – konsekvenser for vår fysiske og psykiske helse, hvordan andre reagerer på oss, og hvordan vi sanser og opplever verden rundt oss.

Polyvagalteorien gir oss også en måte å møte verden på som gjør det mulig å forstå menneskets natur på et dypt, empatisk og meningsfullt nivå. Den gir en forklaring på hva vår kronisk utrygge, traumatiske og angstfylte verden gjør med helsen vår – og hvordan vi kan frigjøre kroppen og hjernen vår fra et samfunn som til tider virker skapt for å skremme og skade oss.

Sett fra et polyvagalt perspektiv kan vi forstå atferd vi kanskje misliker – både hos oss selv og andre. Vi får øye på hva som ligger under overflaten av tilsynelatende irrasjonelle eller aggressive handlinger, og kan se dem som naturlige reaksjoner på den verden vi alle lever i. En verden full av trusler, frykt og uro – som sammen vekker overlevelsesinstinkter som er nedfelt i kroppen vår gjennom årtusener med evolusjon.

Polyvagalteorien gir også en dypere forståelse av de øyeblikkene der vi føler oss styrt av instinkter utenfor vår bevisste kontroll – når kroppen reagerer på måter hjernen helst skulle vært foruten.

For de utallige menneskene som sliter med traumer eller kronisk angst, er opplevelsene ofte preget av forvirring og tvil. Det som faktisk skjer med dem og kroppen deres, blir gjerne behandlet som et mysterium.

Polyvagalteorien kaster lys over dette mysteriet.

***

Vi lever i en verden som synes å være skapt for å skremme oss.

Politikere og medieprofiler pisker opp frykt og sinne. Digitale algoritmer får hvert besøk på nettet til å føles som et glimt av verdens undergang. Timevis i frustrerende trafikk-kaos eller tidspress på jobben. Arbeidsgivere som bruker regneark fulle av tall for å vurdere og rangere oss. Og alt det som følger med å ha opplevd en global pandemi.

Enten slike ting skjer tilfeldig eller – som dessverre ofte er tilfellet – med hensikt, utsettes vi for en konstant strøm av signaler og tegn som kroppen og hjernen vår tolker gjennom de samme nervebanene som tidligere var forbeholdt sjeldne, livstruende hendelser.

Så selv om vi i evolusjonens løp utviklet oss til å være sporadiske turister i fryktens og angstens verden, har mange av oss blitt fastboende der.

Den ubehagelige sannheten er at mange av oss nå lever med en gjennomgripende frykt, kronisk angst og traumer, noe som ikke bare er ubeleilig, men som har reelle konsekvenser for helsen og livskvaliteten vår. For mange – kanskje de fleste av oss – har traumer blitt en del hverdagen, selv om vi ikke nødvendigvis forstår det. Noen hevder selvsikkert at traumer bare rammer krigsveteraner og overgrepsofre. Det stemmer rett og slett ikke.

Tenk på kroppens systemer og organer som motorer som kan overbelastes – til de går i stå. Når dette blir den nye normalen, blir vi engstelige, overveldet og utbrent. Vi blir også mindre friske i helt konkret forstand og mer utsatt for nær sagt enhver fysisk og psykisk helseplage som finnes.

Å leve i frykt er å leve i en kropp som er i utakt med helse, vekst, restitusjon, glede og sosial tilhørighet. Livet blir kortere og tyngre. Denne tilstanden er en stille kraft som gradvis bryter oss ned – den tærer på både kropp og sinn, skader organene våre og virker samtidig som en bedøvende kraft som frarøver oss evnen til å glede oss over livet.

Det endrer også hvordan vi opplever verden – og som regel ikke til det bedre. Når vi føler oss utrygge, forandrer selve sansene våre seg. Ting smaker, ser, lukter og høres annerledes ut. Opplevelser vi tidligere elsket, mister glansen. Vår evne til å leve, lære og tenke kritisk forsvinner i møte med det umiddelbare behovet for overlevelse. Vi blir lettere å manipulere og mer mottakelige for å følge de mest kyniske og skruppelløse blant oss.

Kort sagt: Når vi aldri føler oss trygge, blir alt rett og slett verre enn det kunne vært. Den fysiske og psykiske helsen vår svekkes, og en slags nummenhet legger seg som et slør over hverdagen.

Men det finnes en lysere side i alt dette mørket: Akkurat som en vedvarende følelse av trussel forvandler kroppen vår, skjer det noe nesten magisk når vi føler oss trygge.

Kroppen og hjernen fungerer bedre. Organene våre og kroppens systemer går inn i en fysiologisk tilstand som fremmer heling, og som gjør oss i stand til å komme oss bedre og raskere etter nesten alle fysiske og psykiske utfordringer. Evnen til å leve, le og elske (for å låne et uttrykk fra klisjéfylte motivasjonsplakater) slås liksom på. Vi blir mer kreative, nysgjerrige, intelligente, sosiale – og morsomme å være sammen med.

Når lagene av forsvar er fjernet, får kjernen i oss – den medfølende, kjærlige, skapende og gode delen – mulighet til å skinne gjennom.

Et trygt liv er et godt liv, og det gjør også livet bedre for dem rundt oss.

Polyvagalteorien forklarer både den helsebringende og transformerende kraften i det å føle seg trygg og den farlige, traumatiserende virkningen av å stadig føle seg truet. Den gir også mening til mange av traumets mysterier og viser hvordan flyktige hendelser kan sette dype spor og forandre kroppen på måter som mange opplever, men få forstår.

Det som vokser frem gjennom denne nye forståelsen, er et livssyn preget av optimisme og håp. Vi ber om unnskyldning til filosofene som i århundrer har diskutert om mennesket i sitt vesen er godt eller ondt. Polyvagalteorien har faktisk et ganske enkelt svar:

Når vi føler oss trygge, har vi evne til raushet, empati, altruisme, vekst og medfølelse.

Når vi ikke – eller kanskje aldri – føler oss trygge, tar selvoppholdelsesdriften overhånd, og egoistisk, desperat og aggressiv atferd blir nærmest uunngåelig for de fleste av oss.

I et videre perspektiv gir denne forståelsen oss en tydelig vei bort fra en splittet verden der vi ser på våre medmennesker som «de andre», og i retning av en virkelighet preget av empati og erkjennelse av at mange av de handlingene eller egenskapene vi misliker, avviser eller frykter hos andre, ofte bare er naturlige reaksjoner hos et menneske (eller en gruppe mennesker) som er redd og desperat søker trygghet. Og at mange av oss, gitt de samme omstendighetene, ville handlet på samme måte.

Og på individnivå oppklarer polyvagalteorien ikke bare mysteriene forbundet med hvordan traumer forandrer oss, den tilbyr også løsninger som i dag er i ferd med å revolusjonere den kliniske verden. Teorien gir grunnlag for nye behandlingsformer og teknikker som alle kan ha nytte av – enten sammen med en fagperson eller alene hjemme med denne boken i fanget.

Derfor er denne boken skrevet for å være lett å lese, lett å dele og tilgjengelig for alle. Det er ingen vitenskapelig lærebok, og vi hopper bevisst over detaljer som krever en doktorgrad for å forstå. Hvis du ønsker å gå dypere inn i stoffet, finner du andre bøker og artikler om temaet under «Andre ressurser» bakerst i boken. Selv om teksten er ment å leses i rekkefølge, er den delt inn i kapitler som gjør det mulig å bla og hoppe litt frem og tilbake.

Bokens del 1 forklarer hva polyvagalteorien er, og presenterer vitenskapen bak på en måte vi håper er lett å forstå. Kapitlene i denne delen bør leses i rekkefølge siden de påfølgende kapitlene bygger på de foregående.

I del 2 ser vi nærmere på hvordan polyvagalteorien konkret kan anvendes i vår moderne verden, og viser hvordan prinsippene gjelder i ulike sammenhenger – som under pandemien, på arbeidsplassen, i skolen og i fengselsvesenet. Selv om vi håper du vil lese hele boken og kapitlene i rekkefølge, kan disse kapitlene også leses hver for seg, ut fra dine interesser.

Bakerst i boken finner du også en ordliste som gir mer detaljert og teknisk informasjon om mange av de aktuelle temaene – i tilfelle du skulle glemme hva et bestemt begrep betyr, eller hvordan det passer inn i helheten. Det finnes ingen oppgaver til slutt, og om du skulle trenge å skumlese noen av de mer tekniske delene, skjønner vi det.

Og med det begynner reisen.